ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4751/21 Справа № 206/2500/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Румянцев О. П. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.	

                                       ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2021 року                Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:
Головуючого – Куценко Т.Р. 
суддів: Демченко Е.Л., Макаров М.О. 
за участю секретаря – Синенко Є.А. 
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу 
за апеляційною скаргою 
               Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області,          
на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 10 лютого 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Служби автомобільних доріг у Дніпропетровської області, треті особи: Державне агентство автомобільних доріг України та Профспілковий комітет Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області про визнання наказу незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди, - 

                                       ВСТАНОВИЛА: 

       У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Служби автомобільних доріг, треті особи Державне агентство автомобільних доріг України та Профспілковий комітет Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області, в якому просить визнати незаконним та скасувати наказ Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області про звільнення ОСОБА_1 за п.1 ст.40 КЗпАП №16-К від 04 травня 2020 року. Поновити його на посаді заступника начальника з експлуатаційного утримання Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області з 04 травня 2020 року. Стягнути з Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу. Стягнути з Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області на його користь моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн. 
       В обґрунтування свої вимог позивач посилається на те, що він працював у Службі автомобільних доріг у Дніпропетровській області з 16 вересня 2005 року на посаді заступника начальника фінансово-економічних питань, з 15 лютого 2013 року на посаді першого заступника начальника. У період з 15. грудня 2015 року він виконував обов`язки начальника Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області. Покладені на нього обов`язки він здійснював добросовісно та в повній відповідності до законодавства України. 
       22 травня 2019 року у зв`язку зі змінами у штатному розкладі його посаду було скорочено, а йому вручене відповідне попередження, після чого, 22 липня 2019 року його було призначено на посаду заступника начальника з експлуатаційного утримання Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області. Він пропрацював у Служби автомобільних доріг 15 років і всі ці роки займав керуючі посади, виконував покладені функції добросовісно та без зауважень, стягнення, доган. 
       За поданням в.о. начальника Чумаченка Д.С. до Державного агентства автомобільних доріг України було затверджено новий штатний розпис, де посаду, яку обіймав заявник та усі інші вакантні посади було виведено. Вважає, що таку протиправну дію було здійснено з метою його незаконного звільнення з посади заступника начальника з експлуатаційного утримання та в подальшому унеможливлювало його майбутню працю так, як на його думку навмисно виведено усі вакантні посади, що могли бути запропоновані йому, як того вимагає ст.49-2 КЗпП України. 
       20 лютого 2020 року йому було вручене попередження про майбутнє звільнення у зв`язку зі змінами штатного розпису Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області. 04 травня 2020 року трудовий договір з ним було припинено та його було незаконно звільнено на підставі наказу Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області №16-К від 04 травня 2020 року. Відповідачем не дотримано вимог ст.49-2 КЗпП України, зокрема щодо позбавлення його права залишитися працювати на підприємстві на інших посадах, в тому числі і робочих професій. Відповідачем не було запропоновано йому жодної із вакантних посад наявних у Службі автомобільних доріг у Дніпропетровській області. Відповідачем не було обґрунтовано, що він за освітою та стажем роботи не відповідав кваліфікаційним вимогам для працівника вакантних посад. Роботодавцем не був виконаний обов`язок по його працевлаштуванню, оскільки йому не були запропоновані всі інші вакантні посади, які з`явилися у відповідача протягом цього періоду і які існували на день звільнення. Крім того, відповідачем при вирішенні питання про його звільнення, адміністрацією відповідача та профспілковою організацією не проводилася порівняння кваліфікації та продуктивності його праці з іншими співробітниками цієї ж установи, а відтак його звільнення без надання оцінки наявності чи відсутності переважного права на залишення на роботі, вважає невмотивованим. Відповідач звільняючи його, окрім порушення чинного законодавства, допустив звільнення зв`язку із надуманими змінами у виробництві і праці саме під час дії карантину, чим фактично допустив ситуацію за якої, він під час дії карантину позбавлений можливості працювати та утримувати свою сім`ю. Моральна шкода полягає у тому, що він пережив нервові страждання у зв`язку з незаконним звільненням, втратою роботи та джерела доходу для нормального існування, як мого так і моєї сім`ї. Це також відобразилося на його здоров`ї. Посилаючись на дані обставини просить задовольнити заявлені позовні вимоги.
       Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 10 лютого 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.
       Визнано незаконним та скасовано наказ Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області про звільнення ОСОБА_1 за п.1 ст. 40 КЗпП України № 16-К від 04 травня 2020 року. 
       Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника з експлуатаційного утримання Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області з 04 травня 2020 року.
       Допущено негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді. 
       Стягнуто з Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 354 972, 42 грн. та моральну шкоду в сумі 1 000 грн. Вирішено питання щодо судових витрат /т.2 а.с. 24-32/.
       З рішенням суду не погодився відповідач Служба автомобільних доріг у Дніпропетровській області, яка звернулася з апеляційною скаргою в якій просить рішення суд скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права /т.2 а.с. 35-42/.
       Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
       Судом встановлено, що наказом начальника Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області № 26-к-а від 16 вересня 2005 року ОСОБА_1 призначено на посаду заступника начальника Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області з окладом згідно штатного розпису /т.1 а.с. 13/.
       Наказом першого заступника голови Державного агентства автомобільних доріг України № 26-ВК від 14 лютого 2013 року переведено ОСОБА_1 , заступника начальника з фінансово-економічних питань Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області, із займаної посади на посаду першого заступника начальника зазначеної служби 15 лютого 2013 року /т.1 а.с. 14/.
       Наказом Державного агентства автомобільних доріг України № 425-к від 15 грудня 2015 року покладено з 15 грудня 2015 року виконання обов`язків начальника Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області на ОСОБА_1 , першого заступника начальника зазначеної Служби /т.1 а.с. 15/.
       Наказом Державного агентства автомобільних доріг України № 296-к від 22 липня 2019 року призначено ОСОБА_1 22 липня 2019 року на посаду заступника начальника з експлуатаційного утримання Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області в порядку переведення з посади першого заступника начальника зазначеної Служби /т.1 а.с. 54/.
       Згідно з п. 1.1 Положення про Службу автомобільних доріг у Дніпропетровській області, затвердженого наказом Державного агентства автомобільних доріг України від 29.07.2019 року № 240, Служба автомобільних доріг у Дніпропетровській області заснована на державній власності і належить до сфери управління Укравтодору. 
       Згідно пункту 8.1 цього положення, Укравтодор погоджує структуру та штатну чисельність Служби /т.1 а.с. 61-77/.
       З матеріалів справи вбачається, що 06 лютого 2020 року в.о. начальника Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області Чумаченко Д.С. звернувся до Голови Державного агентства автомобільних доріг України з листом в якому просив погодити скорочення посад заступника начальника Служби з експлуатаційного утримання, юрисконсульта І категорії юридичного відділу та водія транспортних засобів /т.1 а.с. 55/.
       17 лютого 2020 року Державне агентство автомобільних доріг України направило Службі автомобільних доріг у Дніпропетровській області погоджені структуру та штатний розпис Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області /т.1 а.с. 56, 57/.
       Наказом в.о. начальника Служби автомобільних доріг Чумаченка Д.С. № 33 від 19 лютого 2020 року "Про зміни в організації виробництва і праці" скорочено посади заступника начальника Служби з експлуатаційного утримання, юрисконсульта І категорії юридичного відділу та водія транспортних засобів /т.1 а.с. 58/.
       20 лютого 2020 року заступнику начальника з експлуатаційного утримання автомобільних доріг у Дніпропетровській області ОСОБА_1 під підпис було вручено попередження про скорочення займаної посади у зв`язку із змінами штатного розпису Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області та майбутнє звільнення із займаної посади за п.1 ст. 40 КЗпП України з 20 квітня 2020 року, також повідомлено про неможливість запропонувати іншу вакантну посаду відповідно до фаху /т.1 а.с. 11/.
       21 лютого 2020 року в.о. начальника Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області Чумаченко Д.С. на виконання вимог ст. 43 КЗпП України і попередження про скорочення штату, звернувся до Первинної профспілкової організації Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області надати погодження на розірвання трудового договору з ОСОБА_1 /т.1 а.с. 60/.
       28 лютого 2020 року заступник начальника з експлуатаційного утримання  ОСОБА_1  звернувся до Голови профспілки Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області Жибровського Р.Ю. із заявою з проханням розглядати подання до профспілки без його участі /т.1, а.с.192/. 
       12 березня 2020 року в.о. начальника Служби автомобільних доріг Чумаченком Д.С. було направлено голові Державного агентства автомобільних доріг України лист з проханням погодити звільнення ОСОБА_1 , заступника начальника з експлуатаційного утримання, посада якого скорочується з 20 квітня 2020 року у зв`язку із змінами штатного розпису Служби автомобільних доріг /т.1 а.с. 9/.
       Листом від 03 квітня 2020 року Державного агентства автомобільних доріг України не заперечувало проти звільнення ОСОБА_1 /т.1 а.с. 10/.
       Наказом Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області № 16-к від 04 травня 2020 року заступника начальника з експлуатаційного утримання ОСОБА_1 звільнено з 04 травня 2020 року у зв`язку із скороченням штату п.1 ст. 40 КЗпП України /т.1 а.с. 12/.
       Однак, як вбачається зі місту вказаного наказу, при звільненні відповідачем не було запропоновану позивачу всі наявні на підприємстві вакансії, які з`явилися на підприємстві протягом двох місяців і які існували на день звільнення.
       Із наданої Службою автомобільних доріг у Дніпропетровської області довідки №1-16/3467 від 13 листопада 2020 року вбачається, що станом на 20.02.2020 в Службі були вакантні наступні посади: фахівець з режиму секретності 1 категорії, провідний інженер відділу будівництва, юрисконсульт 1 категорії, водій; станом на 04 травня 2020 року була вакантною посада фахівця з режиму секретності 1 категорії /т.1, а.с.189 зв./. 
       Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
       Відповідно до частини шостої статті 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.
       Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою, отже трудовий договір є основною, базовою формою виникнення трудових правовідносин.
       Згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.
       Згідно з частиною другою статті 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.
       Відповідно до статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.
       Розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на работі та чи попереджався він за два місяці про наступне вивільнення.
       При вирішенні питання про те, чи мав змогу роботодавець виконати вимоги статті 49-2 КЗпП України про надання роботи працівникові, який вивільняється у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, суд має виходити з того, що за змістом цієї норми працівнику має бути запропонована наявна робота за відповідною професією чи спеціальністю і лише при відсутності такої роботи інша наявна робота.
       Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.
       При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.
       Таким чином, однією з гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.
       Вказаний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 вересня 2018 року в справі № 800/538/17 (провадження № 11-431асі18).
       У справі, яка переглядається, суд першої інстанції врахував висновки і мотиви, викладені у зазначеній постанові Верховного Суду, у зв`язку з чим дійшов правильного висновку, що відповідач своєчасно та належним чином повідомив позивача про наступне вивільнення, проте не виконав обов`язок щодо надання пропозицій про всі наявні на підприємстві вакансії, які з`явилися на підприємстві протягом двох місяців і які існували на день звільнення.
       Встановивши, що позивачу не були запропоновані усі наявні на підприємстві вакансії, зокрема посади фахівця з режиму секретності 1 категорії та водія, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про порушення відповідачем вимог статті 49-2 КЗпП України, що є підставою для скасування наказу про звільнення ОСОБА_1 та поновлення на роботі.
       Зміст наказу про звільнення ОСОБА_1 від 04 травня 2020 року № 16-К не містить пропозиції щодо зайняття останнім вакантної посади водія, а тому колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, оскільки вони є припущенням відповідача, що непідтверджуються матеріалами справи.
       Таким чином, розглядаючи справу по суті, суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував обставини справи, зокрема, можливість власника запропонувати позивачу вакантну посаду, яка була на підприємстві.
       Доводи апеляційної скарги щодо невідповідності кваліфікації позивача відповідним критеріям, які необхідні для займання вакантних посад на підприєстві колегія суддів відхиляє, оскільки законом встановлено обов`язок работодавця при звільненні, з підстав передбачених ст.40 КзпП України, запропоновати працівнику усі наявні на підприємстві вакансії.
Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості та незаконності рішення не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції в якості підстав для скасування рішення, оскільки скарга не містить обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування висновків суду. 
Відповідно до ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. 
Рішення суду відповідає матеріалам справи, доказам та вимогам матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, підстав для задоволення апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.
Судові витрати понесені у зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.        
керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

       Апеляційну скаргу Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області - залишити без задоволення. 
       Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 10 лютого 2021 року - залишити без змін. 
       
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. 

Головуючий:                                                        Т.Р. Куценко 
Судді:                                                                Е.Л. Демченко                 
                                                                       М.О. Макаров