ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

20 травня 2021 року                                                                                м.Суми

                                                               Справа №591/1973/21 
                                                               Номер провадження 22-ц/816/743/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),
суддів -          Кононенко О. Ю. ,  Криворотенка В. І. 
з участю секретаря судового засідання – Назарової О.М., 
сторони:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач - відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми),
розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Петрищева Олександра Олександровича,
на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 31 березня 2021 року, постановлену у складі судді Северинової А.С. в приміщенні Зарічного районного суду м. Суми,-
ВСТАНОВИВ:
У березні 2021 року ОСОБА_1 через свого представника – адвоката Петрищева Олександра Олександровича звернувся до суду з позовом до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про зняття арешту з майна.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що він є власником автомобіля SKODA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN/номер шасі НОМЕР_2 , модель OCTAVIA, колір сірий, 2006 року виробництва, номер кузова НОМЕР_3 .
Згідно даних РСЦ ГСЦ МВС в Сумській області від 02 грудня 2020 року №31/18-П-29аз до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про арешт та заборону відчуження автомобіля SKODA, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Підставами для внесення обтяжень є лист ВДВС м. Суми №8722-02-5 від 10 серпня 2016 року (ВП 50276416) та лист ДВС СМУЮ №793021 від 27 січня 2016 року (ВП 49955639).
Вказує, що листом від 01 грудня 2020 року №02.1-13/24258 Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області його повідомлено про те, що у відділі перебували виконавчі провадження, а саме: ВП 49955639 з примусового виконання виконавчого листа №2-307/10 виданого 18 серпня 2010 року Сумським районним судом Сумської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Надра» заборгованості у розмірі 145245,27 грн – 22 травня 2018 року державним виконавцем на підставі п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» винесено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання; ВП 50276416 з примусового виконання виконавчого листа №2-40/2012 виданого 08 червня 2012 року Сумським районним судом Сумської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Надра» заборгованості у розмірі 1657581,12 грн – 22 травня 2018 року державним виконавцем на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» винесена постанова про повернення виконавчого документу стягувачу.
Зазначає, що листом від 19 січня 2021 року №02.1.13 Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області його повідомлено про те, що постановою про результати перевірки законності виконавчого провадження від 19 січня 2021 року «знято арешт із всього майна належного боржнику, накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 27 січня 2016 року ВП №49955639». Також зазначено, що норма п. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (відсутність майна у боржника, на яке може бути звернено стягнення) не передбачає зняття накладеного на майно боржника арешту, а тому в межах виконавчого провадження №502764416 постанова про зняття арешту з майна боржника не виносилась.
Також вказує, що 02 травня 2018 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Надра» укладено договір про відступлення прав за іпотечним договором №1-2960 від 06 серпня 2008 року, укладеним між ОСОБА_1 та ПАТ «Надра», згідно якого права іпотекодержателя перейшли до ОСОБА_2 
23 травня 2018 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір про задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок нерухомого майна боржника, відповідно до якого зобов`язання ОСОБА_1 по кредитному договору №15/2008/441598/2/480 від 06 серпня 2008 року, забезпеченого іпотекою є припиненими (виконаними).
09 лютого 2021 року ОСОБА_2 звернувся із заявою до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області про повне погашення заборгованості божника за виконавчим листом №2-40/2012 виданим 08 червня 2012 року Сумським районним судом Сумської області та зняття арешту з рухомого майна ОСОБА_1 , однак відповідачем арешт з майне не було знято.
Вважає, відмову Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області вчинити дії щодо зняття арешту із всього майна, належного ОСОБА_1 , накладеного постановою про арешт майна божника та оголошення заборони на його відчуження у ВП №50276416 від 02 серпня 2016 року протиправною.
Зазначає, що арешт накладний на майно порушує право власності позивача, оскільки він на свій розсуд не може володіти, користуватися та розпоряджатися майном.
Посилаючись на вказані обставини, просить зняти арешт на автомобіль SKODA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN/номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , модель OCTAVIA, колір сірий, 2006 року виробництва, номер кузова НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_1 , накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №50276416 від 02 серпня 2016 року.
Зарічний районний суд м. Суми ухвалою від 31 березня 2021 року відмовив у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник– адвокат Петрищев О.О.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 – адвокат Петрищев О.О., посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
У доводах апеляційної скарги зазначає, що 22 травня 2018 року державним виконавцем на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» винесена постанова про повернення виконавчого документу стягувачу (відсутність майна на яке може бути накладено стягнення). Вказана норма закону не передбачає зняття накладеного на майно боржника арешту, а тому в межах виконавчого провадження №50276416 постанова про зняття арешту з майна боржника не виносилась. Отже, підстав для оскарження дій або бездіяльністю органу ДВС у позивача немає, оскільки на виконанні в органах ДВС не перебуває ВП №50276416.
Вказує, що з моменту винесення постанови про повернення виконавчого документу стягувачу та завершення виконавчого провадження ОСОБА_1 не є стороною виконавчого провадження (боржником), а тому має право як власник майна звертатися до суду за захистом свого права, оскільки арешт накладений на майно порушує право власності позивача.
Крім того, заборгованість ОСОБА_1 за виконавчим листом №2-40/2012 виданим 08 червня 2012 року Сумським районним судом Сумської області є погашеною (договір про задоволення вимог іпотеко держателя від 23 травня 2018 року №1960), а тому підстави для арешту майна відсутні.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 – адвоката Петрищева О.О., який підтримав апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Відмовляючи у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що дана заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства та роз`яснено заявнику, що скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.
Колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду, так як суд дійшов їх правильно встановивши обставини справи та з вірним застосуванням норм процесуального права. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 16 ЦК України та ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства . Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.
Як убачається зі змісту позовної заяви, підставами позову ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про зняття арешту є відмова органу виконавчої служби вчинити дії щодло зняття арешту із всього майна належного позивачу, накладеного під час вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 50276416 постановою державного виконавця про арешт майна боржника від 02 серпня 2016 року .
Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
У пункті 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03 червня 2016 року №5 роз`яснено, що в порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.
Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 Цивільного процесуального кодексу України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.
На рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби стороною виконавчого провадження може бути подана скарга, яка підлягає розгляду в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, крім випадків, коли розгляд таких скарг відбувається за правилами іншого судочинства.
У пункті 5 вищевказаної постанови роз`яснено, що у разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України («Судовий контроль за виконанням судових рішень»). Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження».
Отже, виходячи зі змісту позовної заяви, правомірність дій або бездіяльності органів виконавчої служби щодо зняття арешту з майна боржника, накладеного у виконавчому провадженні, які оспорює сторона виконавчого провадження, зокрема боржник, повинні перевірятися за відповідною скаргою, яка підлягає розгляду в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК. 
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що із заявлених підстав вимоги ОСОБА_1 не можуть розглядатися у позовному провадженні, оскільки передбачена інша форма звернення та порядок вирішення питання. 
Колегія суддів не може погодитись із доводами апеляційної скарги про те, що виконавче провадження №50276416 щодо ОСОБА_1 на виконанні в органах ДВС не перебуває, заборгованість за виконавчим листом №2-40/2012 виданим 08 червня 2012 року Сумським районним судом Сумської області погашена, а отже позивач не є боржником і не може звертатися зі скаргою в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, оскільки вказана обставина не є перешкодою для звернення зі скаргою на дії або бездіяльність органу державної виконавчої служби, пов`язані з виконанням рішення у цивільній справі.
При цьому колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що у разі, якщо дії органів виконавчої служби відповідають Закону України «Про виконавче провадження» питання щодо зняття арешту з майна боржника з підстав виконання ним рішення суду поза межами виконавчого провадження, після повернення виконавчого документа стягувачу,повинно вирішуватись за участю як відповідача особи, в інтересах якої було накладено арешт органом виконавчої служби, або її правонаступника.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, судом додержано вимоги матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 1; 375; 381; 382; 389 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Петрищева Олександра Олександровича залишити без задоволення.
Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 31 березня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 21 травня 2021 року.

Головуючий:                                                        Т.А. Левченко

Судді:                                                                           О.Ю. Кононенко

                                                                               В.І. Криворотенко