ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

27 квітня 2021 року                                                        
м.Суми
Справа №575/1132/20 
Номер провадження 22-ц/816/622/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),
суддів -          Криворотенка В. І. ,  Собини О. І. 
з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

сторони:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – Великописарівська районна державна адміністрація Сумської області, правонаступником якої є Охтирська районна державна адміністрація Сумської області,
розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 05 березня 2021 року про закриття провадження у справі, в складі судді Ярошенко Т.О., постановлену у м. Охтирка, 

                                                                     в с т а н о в и в:  
     
Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 05 березня 2021 року закрите провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Великописарівської районної державної адміністрації Сумської області, правонаступником якої залучено Охтирську районну державну адміністрацію (а.с. 79), про визнання рішення протиправним та його скасування.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду про закриття провадження у справі та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Вважає помилковим висновок суду про те, що нею обрано неналежний спосіб захисту, який не відповідає ст. 16 ЦК України. Вказує, що при відкритті провадження у справі суд дійшов висновку про відповідність поданої позовної заяви вимогам ст. ст. 175-177 ЦПК України і не вбачав підстав для її повернення чи відмови у відкритті провадження. Доводить помилковість висновку суду про те, що оскаржуваним розпорядженням Великописарівської РДА № 181-ОД від 15 жовтня 2020 року не порушуються права позивача, оскільки воно суперечить нормам сімейного права, інтересам малолітньої дитини, цим рішенням фактично визначене місце проживання дитини, хоча це питання має вирішуватися судом.
Відзив на апеляційну скаргу від відповідача не надійшов.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Макаренка О.С., який підтримав доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Закриваючи провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що заявлений у цій справі спір не підлягає судовому розгляду, оскільки оскаржуване позивачем розпорядження Великописарівської РДА № 181-ОД від 15 жовтня 2020 року має виключно рекомендаційний характер, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для позивача, тому воно не може бути предметом спору, а відсутність спору виключає можливість звернення до суду.
Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з таким висновком місцевого суду, виходячи з наступного.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Згідно з ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. 
Статтею 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 
Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 7) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади АРК або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. 
Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. 
Відповідно до вимог ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ здійснюється в порядку іншого судочинства.
Вказана норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. 
Порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.
Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи,
у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства, а предметом позову є цивільні права, які, на думку позивача, є порушеними, оспореними чи невизнаними.
Враховуючи вказане положення цивільного процесуального закону, слід вважати, що позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмету і підстави позову.
Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.
Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.
З матеріалів справи вбачається, що 19 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом про визнання недійсним розпорядження Великописарівської РДА № 181-ОД від 15 жовтня 2020 року «Про визначення способу участі батька у вихованні дитини» та його скасування. Вказуючи, що оскаржуване рішення порушує права позивача, прийняте на шкоду інтересам дитини, оскільки розриває процес виховання сина, перешкоджає нормальному процесу навчання дитини, суперечить вимогам ч. 2 ст. 155 СК України, яка визначає, що права дітей не можуть здійснюватися всупереч інтересам дітей.
Тобто, предметом свого позову ОСОБА_1 визначила – визнання розпорядження голови Великописарівської РДА № 181- ОД від 15 жовтня 2020 року протиправним та його скасування на підставі ст. 16 ЦК України, згідно з якою способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання незаконними рішень, дій посадових осіб органу державної влади або органу місцевого самоврядування.
Оскаржуваним розпорядженням голови Великописарівської РДА прийняте рішення щодо визначення способу участі батька ОСОБА_2 у спілкуванні та вихованні малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом підтримування з дитиною регулярних особистих стосунків і прямих контактів, а саме: через тиждень забирати дитину в понеділок о 17 години та повертати до 15 години в неділю за адресою проживання: АДРЕСА_1 ; спілкування батька ОСОБА_2 з сином ОСОБА_4 повинно здійснюватися за адресою: АДРЕСА_2 ; з метою забезпечення всебічного розвитку та сімейного виховання дитини надати ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право змінювати порядок побачень батька з дитиною за їх взаємною згодою.
Отже, предметом перевірки у цій справі є правомірність на наявність підстав для скасування рішення щодо визначення способу участі ОСОБА_2 у спілкуванні та вихованні малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке на переконання позивача – матері дитини, суперечить актам цивільного законодавства, а саме приписам Конституції України, Сімейного кодексу України 
Відповідно до ч. 3 ст. 43 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» розпорядження голови державної адміністрації, що суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, іншим актам законодавства або є недоцільними, неекономними, неефективними за очікуваними чи фактичними результатами, скасовуються Президентом України, головою місцевої державної адміністрації вищого рівня або в судовому порядку.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23 жовтня 2019 року, справа № 352/536/17, вказала, що якщо особа стверджує про порушення її прав наслідками, що спричинені рішенням суб`єкта владних повноважень, яке вона вважає неправомірним, і такі наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних прав або інтересів цієї особи чи пов`язані з реалізацією нею майнових або особистих немайнових прав чи інтересів, то визнання незаконним вказаного рішення і його скасування є способом захисту відповідних цивільних прав та інтересів.
Спірні у цій справі правовідносини виникли з приводу реалізації та захисту ОСОБА_1 її та її сина особистих немайнових прав та інтересів, гарантованих Сімейним кодексом України.
Колегія апеляційного суду вважає, що оскаржуване розпорядження районної державної адміністрації, прийняте суб`єктом владних повноважень, спрямоване на реалізацію приписів сімейного законодавства України та впливає, насамперед, на особисті немайнові права позивача та відповідача, як батьків дитини.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність  спору у даній справі та безпідставно закрив провадження у справі.
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відповідно до п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Ураховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду дійшла до висновку, що оскаржувана ухвала відповідно до положень п. п. 1, 4  ч. 1 ст. 379 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до Охтирського міськрайонного суду Сумської області.
Керуючись ст. ст. 367-369, п. 6 ч. 1 ст. 374, п. п. 1, 4  ч.1 ст. 379,  ст. ст. 381- 384, 389 ЦПК України, апеляційний  суд 
                                             п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Скасувати ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 05 березня 2021 року про закриття провадження у справі, а справу направити для продовження розгляду до Охтирського міськрайонного суду Сумської області. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий –                                                                                            О.Ю. Кононенко   
                                                                                                                                                                 Судді:                                                                                                           В.І. Криворотенко

                                                                                                                   О.І. Собина