ОКРЕМА ДУМКА
Судді Верховного Суду Ткачука О. С. щодо можливості оскарження у касаційному порядку ухвал суду першої інстанції про закриття провадження у справі
 
З приводу постанови Верховного Суду у складі у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 квітня 2021 року у справі № 766/9069/17 (провадження № 61-10358св20) за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Херсонобленерго», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Херсонобленерго», про захист прав споживачів, визнання незаконним рішення комісії про порушення правил користування електроенергією, за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Херсонобленерго» на постанову Херсонського апеляційного суду від 26 травня 2020 року, вважаю за необхідне, на підставі частини третьої статті 35 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), висловити окрему думку наступного змісту.
У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Херсонобленерго» (далі - ПрАТ «ЕК «Херсонобленерго»), правонаступником якого є Акціонерне товариство «Херсонобленерго» (далі - АТ «Херсонобленерго»), про захист прав споживачів, визнання незаконним рішення комісії про порушення правил користування електроенергією.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 21 січня 2020 року провадження у справі закрито.
Постановою Херсонського апеляційного суду від 26 травня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 21 січня 2020 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.
У липні 2020 року АТ «Херсонобленерго» звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову апеляційного суду, у якій просило скасувати вказане судове рішення та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.
Ухвалою Верховного Суду від 05 серпня 2020 року за вказаною касаційною скаргою відкрито касаційне провадження та витребувано цивільну справу з Херсонського міського суду Херсонської області.
07 квітня 2021 року Верховний Суд розглянув вказану справу у складі колегії із п`яти суддів у порядку спрощеного провадження і, залишивши постанову Херсонського апеляційного суду від 26 травня 2020 року без змін, повернув справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Вважаю, що касаційне провадження за скаргою АТ «Херсонобленерго» на постанову Херсонського апеляційного суду від 26 травня 2020 року, якою було скасовано ухвалу суду про закриття провадження у справі, не підлягало відкриттю, а помилково відкрите касаційне провадження належало закрити, виходячи з наступних причин.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6-8, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
Таким чином Законом надано право  оскаржити у касаційному порядку ухвалу суду першої інстанції про закриття провадження у справі, за певних умов. Зокрема, така можливість залежить від того, чи переглянута ухвала місцевого суду в апеляційному порядку.
У свою чергу стаття 353 ЦПК України, вказує на те, що окремо від рішення суду в апеляційному провадженні може бути оскаржена ухвала про закриття провадження у справі (пункт 15 частини першої статті 353 ЦПК України), а також ряд інших ухвал, якими вирішено суттєві питання, пов`язані із забезпеченням досягнень завдань цивільного судочинства та його мети.
Закон визначає, що заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду (частина друга статті 353 ЦПК України).
При цьому зважаючи на зміст пункту першого частини другої статті 44 ЦПК України, на мою думку, очевидно, що подання скарги на судове рішення, яке втратило чинність містить ознаки зловживання процесуальним правом і такі дії суперечать завданню цивільного судочинства.
Оцінюючи приписи процесуального закону у сукупності, безсумнівно приходжу до висновку, що у тому випадку, коли апеляційний суд скасував ухвалу суду першої інстанції про закриття провадження у справі і вона втратила чинність, така ухвала у касаційному порядку не підлягає оскарженню. 
Закон дозволяє оскаржити, зокрема ті ухвали суду першої інстанції, які після перегляду в апеляційному порядку продовжують діяти.
Вирішуючи питання щодо права на касаційне оскарження і переліку ухвал суду першої інстанції, котрі можуть оскаржуватися у касаційному порядку, Верховний Суд, вважаю, повинен керуватися правилом, за яким скарга на вказані судові рішення має оцінюватися з точки зору, того чи можливо без скасування відповідної ухвали забезпечити стороні доступ до належної судової процедури, а, по-друге, того чи виправдана затримка розгляду справи найвищим судом у системі судоустрою тим, що суд першої інстанції вже припустився таких значних порушень закону, які в подальшому можуть бути виправлені лише шляхом безсумнівно передбачуваного скасування рішення суду по суті спору.
Обмеження права на касаційне оскарження ухвал суду першої інстанції, які вказаним критеріям не відповідають, не створює перешкоди  у доступі до суду та своєчасному вирішенню справи, а навпаки сприяє ефективному захисту прав, свобод та інтересів учасників провадження.
У той же час неспівмірне розширення касаційним судом меж оскарження таких і подібних судових рішень може призвести до поширення практики зловживання процесуальним правом.
Таким чином, вважаю, що ухвали суду першої інстанції про закриття провадження у справі, які були скасовані апеляційним судом і втратили чинність не підлягають касаційному оскарженню.
 
Суддя 	     О. С. Ткачук