ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/3491/21	Головуючий у 1-й інстанції Дзюбич В.Л. 	
Провадження № 33/817/346/21 	Доповідач - Тиха І.М.	
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП   	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2021 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Тиха І.М. 
за участю ОСОБА_1 та його захисника Балабана П.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 травня 2021 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП,-
                                       ВСТАНОВИЛА:

       Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. 
       Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 454 грн. судового збору. 
       Згідно з постановою суду, громадянин ОСОБА_1 19 лютого 2021 року о 15 год. 51 хв. по вул. Грушевського смт. Вишнівець Кременецького району керував транспортним засобом «ВМW» державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки із застосуванням технічного приладу газоаналізатора «Алкотест 6820», на табло якого висвітило результат 1.62 проміле в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху. 
       В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду відносно нього скасувати, а провадження в справі закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.        
       Посилається на те, що суд першої інстанції, всупереч правовому висновку КАС ВС, який міститься у постанові від 20 травня 2020 року (справа №524/5741/16-а), безпідставно врахував в якості доказу вчинення ним адмінправопорушення на рапорт поліцейського СРПП ВП №2 Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області, який таким не є оскільки відноситься до внутрішніх документів поліції.
       Звертає увагу на розбіжність у зазначених часі та місці керуванняним транспортним засобом між протоколом про адміністративне правопорушення, зокрема — 19.02.2021 року 15 год.51 хв. по вул Грушевського в смт. Вишнівець Кременецького району Тернопільської області, та постановою про накладення адміністративного стягнення серії БАА№849493, в якій зазначені час та місце керування — 19.02.2021 року 16 год. 01 хв. по вул Майдан Шевченка смт. Вишнівець.
       Вказує на відсутність у матеріалах справи доказів, які б підтверджували те, що спеціальний технічний засіб для визначення стану сп`яніння на місці Drager Alcotest 6820 дозволений до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.
       Вважає, що всупереч вимог порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ № 1103 від 17.12.2008 року (далі Порядок) та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року № 1452/735, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено результату огляду водія на стан сп`яніння.
       Вказує на порушення поліцейськими вимог статті 265-1 КУпАП у зв”язку з тим, що працівниками поліції не вилучалось у нього посвідчення водія та тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами не видавався.
       Стверджує, що всупереч вимог ст. 266 КУпАП його не було відсторонено від керування транспортним засобом та транспортний засіб тимчасово не затримувався.
       Вважає, пояснення допитаного у судовому засіданні свідка ОСОБА_2 та письмове пояснення свідка ОСОБА_3 є недопустимими доказами, оскільки ОСОБА_2 повідомив суду, що пояснення писались працівниками поліції, самі пояснення він не читав, поліцейські пояснення не зачитували, а він лише поставив свій підпис.
       Звертає увагу, що судом першої інстанції у постанові зазначено про наявність помилок у діях працівників поліції, які оформляли матеріали про адміністративне правопорушення.                 
       Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення апелянта та його захисника, які підтримали подану скаргу з викладених у ній мотивів, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного.
       Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 466542 від 19.02.2021; роздруківкою з технічного приладу тестування до протоколу ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння від 19.02.2021, результат 1.62 проміле; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів ОСОБА_4 , відповідно до якого результати огляду позитивні; рапортом поліцейського СРПП ВП №2 Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області Мельничука А. від 22.02.2021; копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА № 849493 від 19.02.2021; відеозаписами із нагрудної камери відеореєстратора.
       Окрім того судом першої інстанції допитувався свідок ОСОБА_2 , який повідомив, що 19 лютого 2021 року був присутній при тому, як ОСОБА_1 проходив огляд на стан сп`яніння за допомогою технічного приладу «Алкотест» та на табло якого висвітлив результат, який вказував на те, що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Зазначає, що із вказаним результатом ОСОБА_1 погодився. Вказує, що разом з ним був ще один свідок. Зазначив, що пояснення писали поліцейські, він тільки їх підписав, пояснень вголос не зачитували. Йому невідомо, що там було написано, але категорично стверджує, що бачив, як ОСОБА_1 проходив огляд на стан алкогольного сп`яніння, відповідно до якого останній був в стані алкогольного сп`яніння. 
Посилання апелянта на відсутність у матеріалах справи доказів, які б підтверджували, що спеціальний технічний засіб для визначення стану сп`яніння на місці Drager Alcotest 6820 дозволений до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, незаслуговують на увагу оскільки в матеріалах справи міститься копія декларації про відповідність вимогам Технічного регламенту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, з якого вбачається, що газоаналізатор Drager Alcotest 6820 для вимірювання вмісту алкоголю у видихуваному повітрі серійний номер SN ARLH-0143 відповідає таким вимогам та відповідає ДСТУ EN 15964:2014, ДСТУ EN 610006-2:2015, ДСТУ EN 61000-6-3:2015, ДСТУ EN 61326-1:2014, а також сертифікат відповідності даного газоаналізатора та свідоцтво про його повірку (а.с.10-12).
Доказів, які б підтверджували відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, в матеріалах справи не містяться, проте, даниа обставина не стосується суті вчиненого ним адмінправопорушенння, а тмоу не може слугувати підставою для звільнення останнього від відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП . 
Також не може бути причиною для звільнення особи від адміністративної відповідальності невилучення у водія, працівниками поліції, посвідчення водія та незатримання його транспортного засобу. 
       Не зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення результату огляду водія на стан сп`яніння не може слугувати підставою для визнання протоколу про адміністративне правпорушення неналежним чи недопустимим доказом оскільки результат огляду зазначений у роздруківці з газоаналізатора, яка долучена до протоколу. Крім того, стан алкогольного сп`яніння водія підтверджується актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів ОСОБА_4 , відповідно до якого результат огляду позитивний.
       Щодо розбіжності, на яку посилається апелянт, між протоколом про адміністративне правопорушення та постановою про накладення адміністративного стягнення серії БАА№849493, то така не може нівелювати зазначені у протоколі обставини, оскільки вони доводяться поза розумним сумнівом сукупністю належних та допустимих доказів. Крім того, вважаю таку розбіжність незначною, з ознаками технічних описок, з огляду на те, що дані документи складались різними інспекторами, а різниця у зазначеному ними часі складає 10 хв.
       Причин визнавати недопустимими доказами пояснення, допитаного у судовому засіданні, свідка ОСОБА_2 та письмового пояснення свідка ОСОБА_3 з підстав того, що ОСОБА_2 повідомив суду, що пояснення писались працівниками поліції, самі пояснення він не читав, поліцейські пояснення не зачитували, а він лише поставив свій підпис не вбачаю оскільки останній категорично ствердив, що бачив, як ОСОБА_1 проходив огляд на стан алкогольного сп`яніння, відповідно до якого останній був в стані алкогольного сп`яніння та підтвердив, що разом з ним під час огляду водія був ще один свідок.                 
       За наслідками апеляційного розгляду не встановлено істотних процесуальних порушень, як з боку працівників поліції під час складання адміністративного матеріалу, так і судом першої інстанції під час судового розгляду, які були б підставою для скасування постанови суду та звільнення особи від адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.        
       Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 , накладено у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП та в строки, передбачені ст. 38 КУпАП, з врахуванням його особи, характеру вчиненого правопорушення, в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП (в редакції Закону№ 586-VIвід 24.09.2008 р., із змінами, внесеними згідно із Законом№ 1446-VIIIвід 07.07.2016 р.), а тому підстави для скасування постанови суду та закриття провадження у справі- відсутні.                
       На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -
                                       п о с т а н о в и л а:         
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 травня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП - без змін.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя