Справа № 351/496/21 
Провадження № 22-ц/4808/916/21 
Головуючий у 1 інстанції Калиновський  М. М. 
Суддя-доповідач Пнівчук 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 червня 2021 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
       головуючої                        Пнівчук О.В.
       суддів:                        Мелінишин Г.П., Томин О.О.,
розглянувши у порядку письмового провадження справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1  на рішення Снятинського районного суду від 26 квітня 2021 року, вскладі судді Калиновського М.М., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,
в с т а н о в и в:
У березні 2021 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання.
Позовні вимоги мотивувала тим, що вона з відповідачем по справі перебувала у шлюбі, від якого мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На даний час син є повнолітнім, з 01.09.2019 року навчається у Буковинському державному медичному університеті на денній формі навчання та не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Крім того, він щороку сплачує за проживання в гуртожитку навчального закладу 10 200 грн за повний навчальний рік, йому необхідні кошти на проїзд до місця навчання, харчування, на фізично-культурний розвиток, на придбання навчальних посібників та інших речей пов`язаних із навчанням. Окрім того, син часто хворіє і його лікування потребує значних коштів, тому позивачка просила стягувати з відповідача аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі 3000 грн щомісячно на час навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23-х річного віку.
Рішенням Снятинського районного суду від 26 квітня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з навчанням у розмірі 1500 грн, щомісячно, починаючи з 23.03.2021 року і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23-х річного віку. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн.
Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято без повного і всебічного з`ясування фактичних обставин справи.
Зазначає, що відповідач інших осіб на утриманні не має, працездатний, отримує дохід, має у власності транспортний засіб, його стан здоров`я дозволяє працювати та він періодично їздить за кордон або працює неофіційно, може оплачувати аліменти у розмірі 3000 грн. Однак відповідач участі у вихованні і матеріальному забезпеченні сина не брав і не бере, не цікавиться життям та навчанням сина, добровільно сину не допомагає.
Просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі та сягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн щомісячно.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Оскільки ціна позову в даній справі менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, її апеляційний розгляд здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Вислухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.
Судове рішення ухвалене судом першої інстанції відповідає вищезазначеним вимогам.
Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що син позивачки продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, відповідач має таку допомогу надавати, враховуючи обов`язок обох батьків щодо утримання дітей, встановлений законом прожитковий мінімум для працездатних осіб, стягнув з відповідача аліменти у розмірі по 1500 гривень щомісячно.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до свідоцтва про народження Серія НОМЕР_1 , виданого 24.01.2002 року виконкомом Устянської сільської ради.
Відповідно до довідки від 22.03.2021 року №657, виданої Буковинським державним медичним університетом, ОСОБА_3 є студентом 2 курсу навчального року 1-го медичного факультету та навчається на денній форму навчання за держзамовленням за спеціальністю «222- медицина (магістр)», з 01.09.2020 по 31.08.2021 рік.
Згідно довідки Снятинської районної філії Івано-Франківського обласного центру зайнятості від 15.04.2021 року №250-33.1/22/21 про перебування на обліку, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою с. Княже, Коломийського району, Івано-Франківської області на обліку у Снятинській районній філії Івано-Франківського обласного центру зайнятості, як безробітній, не перебуває. 
Відповідно до довідки від 15.04.2021 року №262, виданої виконавчим комітетом Снятинської міської ради Коломийського району жителю с. Княже ОСОБА_2 , про те, що до складу сім`ї зареєстрованих за даною адресою: АДРЕСА_1 , входять ОСОБА_4 , 1987 р.н., ОСОБА_5 , 2011 р.н., ОСОБА_6 , 1951 р.н., ОСОБА_7 , 1982 р.н., ОСОБА_8 , 1974 р.н. 
Відповідно до статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Згідно з статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Частиною 1 статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно із ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Позивачка, обґрунтовуючи свої позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання у розмірі 3000 грн посилалася на те, що відповідач періодично їздить за кордон та працює неофіційно, однак на підтвердження вказаних обставин не представила суду будь-яких доказів.
Таким чином, позивач не навела доказів, які б об`єктивно доводили, що відповідач ОСОБА_2 має достатнє матеріальне становище для сплати аліментів у розмірі 3000 грн, а тому суд першої інстанції даючи оцінку зібраним доказам у справі та враховуючи часткове визнання відповідачем позовних вимог, дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1500 грн щомісячно.
Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновки суду першої інстанції, та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду – без змін. 
Керуючись ст. ст. 374, 375, 381- 384, 389 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Снятинського районного суду від 26 квітня 2021 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча                                                        О.В. Пнівчук
Судді:                                                                Г.П. Мелінишин
О.О. Томин