Ухвала
26 квітня 2021 року
м. Київ
справа № 143/1070/19
провадження № 61-5779ск21
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Шиповича В. В. (суддя - доповідач), Осіяна О. М., Синельникова Є. В.,
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 11 листопада 2020 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 04 березня 2021 року у цивільній справі за позовом комунального підприємства «Погребищенський центр первинної медико-санітарної допомоги» Погребищенської районної ради Вінницького району Вінницької області до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Погребищенська районна державна адміністрація, про відшкодування грошових коштів за невиконання умов договору,
ВСТАНОВИВ:
У вересні 2019 року комунальне підприємство «Погребищенський центр первинної медико - санітарної допомоги» Погребищенської районної ради Вінницького району Вінницької області (далі - КП «ПЦПМСД») звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Погребищенська районна державна адміністрація, про відшкодування грошових коштів за невиконання умов договору в розмірі 89 180 грн, як фактичних витрат, пов`язаних з навчанням ОСОБА_1 .
Рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області 
від 11 листопада 2020 року позовні вимоги задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП «ПЦПМСД» відшкодування вартості навчання, фактичних витрат, пов`язаних з навчанням ОСОБА_1 , понесених Погребищенським Центром первинної медико-санітарної допомоги у сумі 89 180 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Постановою Вінницького апеляційного суду від 04 березня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 11 листопада 2020 року залишено без змін.
03 квітня 2021 року засобами поштового зв`язку  ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 11 листопада 2020 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 04 березня 2021 року, в якій просив вказані судові рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.
Згідно зі статтею 129 Конституції України та статей 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
ОСОБА_1  реалізував своє право на апеляційний перегляд справи № 143/1070/19.
Відповідно до Рекомендацій № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи 
від 07 лютого 1995 року, скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.
Європейський суд з прав людини у Рішенні від 05 квітня 2018 року (справа «Зубац проти Хорватії», № 40160/12) вказав на обмеженість доступу до судів вищої інстанції. Так, право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням, які дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, і таке регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.
Спосіб застосування пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод до апеляційних та касаційних судів залежить від особливостей судового провадження, про яке йдеться, і необхідно враховувати всю сукупність процесуальних дій, проведених в рамках національного правопорядку, а також роль судів касаційної інстанції в них; умови прийнятності касаційної скарги щодо питань права можуть бути суворіші, ніж для звичайної скарги (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Леваж Престасьон Сервіс» проти Франції», рішення Європейського суду з прав людини у справі «Шамоян проти Вірменії».
Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами визнаються справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Пунктом 1 частини першої статті 176 ЦПК України передбачено, що у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується.
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 
01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята 
статті 19 ЦПК України).
Ціна позову в справі № 143/1070/19 не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01 січня 2021 року (2 270 грн х 100 = 227 000 грн).
Отже, справа, на судові рішення у якій подана касаційна скарга, є малозначною в силу закону.
Заявник вважав, що наявні випадки, передбачені підпунктами а), б), в) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, оскільки справа має для нього виняткове значення, касаційна скарга стосується питання, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а також він буде позбавлений можливості спростувати обставини, встановлені оскарженими судовими рішеннями, при розгляді іншої справи. 
Разом із тим незгода відповідача із оскаржуваними судовими рішеннями не є сама по собі обставиною, що свідчить про наявність випадків для відкриття касаційного провадження у малозначній справі. Належність справи до категорії малозначних для її учасників була передбачуваною. Відповідачу була забезпечена можливість доводити свої заперечення проти позову в судах двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію щодо вирішення спору. При цьому доводи касаційної скарги переважно спрямовані на переоцінку доказів у справі та незгоду із обставинами, встановленими судами.
Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).
Верховним Судом досліджено та взято до уваги: категорію справи, ціну та предмет позову, а також значення справи для сторін і суспільства, та не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі; належність справи до категорії малозначних була передбачуваною; відповідач реалізував своє право на апеляційний перегляд справи; справа розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію щодо вирішення спору, а наявність випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, судом не встановлена, то відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження.
Оскільки у відкритті касаційного провадження відмовлено, не підлягає розгляду клопотання  ОСОБА_1  про зупинення виконання оскаржених судових рішень.
Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою, дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 11 листопада 2020 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 04 березня 2021 року в цивільній справі № 143/1070/19.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                     В. В. Шипович
                   О. М. Осіян
                                                                                                           Є. В. Синельников