Провадження №22-з/812/91/21
ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
Іменем України
10 червня 2021 року м. Миколаїв
Справа № 473/3921/20
Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Коломієць В.В.,
суддів: Данилової О.О., Шаманської Н.О.,
розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника Комунального підприємства «Регспод» - адвоката Вуїв Оксани Вікторівни - про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1  до Комунального підприємства «Регспод» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, 
У С Т А Н О В И В:
У листопаді 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Комунального підприємства «Регспод» (далі- КП «Регспод») про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 лютого 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Постановою Миколаївського апеляційного суду від 27 травня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 лютого 2021 року залишено без змін.
03 червня 2021 року на адресу Миколаївського апеляційного суду надійшла заява представника КП «Регспод» - адвоката Вуїв О.В. про ухвалення додаткового рішення стосовно розподілу судових витрат шляхом стягнення з ОСОБА_1 1200 грн. витрат на правничу допомогу в зв`язку з оплатою послуг адвоката зі складання відзиву на апеляційну скаргу.
Перевіривши матеріали справи та доводи заяви, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню.
Згідно з п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Питання щодо розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, при ухваленні Миколаївським апеляційним судом постанови від 27 травня 2021 року не було вирішено, що є підставою для ухвалення додаткового рішення.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України). 
За змістом частини першої статті 136 ЦПК України, статті 8 Закону України «Про судовий збір» суд, ураховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій статті 136 ЦПК України, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.
За такого, враховуючи скрутний майновий стан також беручи до уваги майновий стан  ОСОБА_1 , той факт, що вона є інвалідом ІІІ групи, колегія суддів вважає можливим звільнити позивачку від сплати судового збору в дохід держави за апеляційну скаргу, сплату якого було відстрочено ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 26 квітня 2021 року.
Що стосується вирішення заяви представника КП «Регспод» - адвоката Вуїв О.В. - про ухвалення додаткового рішення стосовно стягнення з ОСОБА_1 1200 грн. витрат на правничу допомогу в зв`язку з оплатою послуг адвоката зі складання відзиву на апеляційну скаргу, то колегія суддів виходить з наступного.
Згідно з частинами першою - четвертою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 137 ЦПК України).
Згідно з пунктом 2 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.
Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Як вбачається з матеріалів справи, представником КП «Регспод» у справі була адвокат Вуїв О.В., яка діяла на підставі ордеру серії ВЕ № 1038327 та договору про надання правової допомоги від 13 січня 2021 року (а.с.158, 163,164).
27 травня 2021 року о 08 год. 54 хв., тобто до судового засідання, призначеного на 10 год. 45 хв. цього ж дня, на електронну адресу апеляційного суду від адвоката Вуїв О.В. надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника КП «Регспод» та у разі залишення апеляційної скарги ОСОБА_1 без задоволення стягнути з позивачки на користь відповідача витрати на правову допомогу, понесені КП «Регспод» у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції (а.с. 162).
На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу надала: копію рахунку № 1-21/05/21 від 21 травня 2021 року, в якому зазначено, що згідно Акту приймання-передачі від 21.05.2021 за складання відзиву на апеляційну скаргу вартість правничої допомоги складає 1 200 грн.; копію виписки по картці/рахунку від 27 травня 2021 року про оплату за послуги адвоката в сумі 1200 грн. (а.с. 191-192).
Разом із тим, враховуючи характер виконаної адвокатом роботи (складання відзиву на апеляційну скаргу), обсяг, складність та значимість таких дій у справі, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, зокрема, встановлення судом факту звільнення позивачки ОСОБА_1 відповідачем КП «Регспод» з порушенням трудового законодавства, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення розміру стягнення витрат на професійну правничу допомогу на користь відповідача до 200 грн.
Керуючись ст.ст.141, 270 ЦПК України,
П О С Т А Н О В И В:
Заяву представника Комунального підприємства «Регспод» - адвоката Вуїв Оксани Вікторівни про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Регспод» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу- задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Регспод» 200 грн (двісті гривень) відшкодування витрат на правничу допомогу.
В решті вимог заяви про ухвалення додаткового рішення відмовити.
Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору за апеляційну скаргу в дохід держави.
Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий                                                           В.В. Коломієць
      
Судді                                                               О.О. Данилова

                                                                                     Н.О.Шаманська 

Повний текст судового рішення складено 15 червня 2021 року.