Ухвала
 
26 квітня 2021 року 
 
м. Київ
 
справа № 345/2151/20
провадження № 61-4169ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,
 
вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 27 жовтня 2020 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 08 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу недійсним, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на майно,
 
ВСТАНОВИВ:
У червні 2020 року ОСОБА_1  звернулася до суду з позовом до  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу недійсним, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на майно.
Позов обґрунтовано тим, що сторони з 29 квітня 1995 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який 16 січня 2018 року розірвано за їх взаємною згодою. Відповідно до нотаріально посвідченого договору дарування від 25 березня 2002 року відповідач набув у власність 12/25 частин житлового цегляного будинку АДРЕСА_1 . На цей період будинок був непридатним для проживання.
За час шлюбу їхніми спільними фінансовими та трудовими зусиллями було здійснено капітальний ремонт будинку, заміну огорожі, облагородження подвір`я тощо. У зв`язку з цим вартість будинковолодіння зросла з 21 165,00 грн до 434 612,00 грн. Вважала, що домоволодіння та земельна ділянка площею 0,1 га, на якій воно розташовано, є спільною сумісною власністю подружжя. Тому, на думку позивачки, їй у спірному майні належить половина, що складає 48,65 відсотків домоволодіння та земельної ділянки, кадастровий номер 2610100000:28:004:0185, загальною площею 0,1 га по АДРЕСА_1 .
Однак ОСОБА_2 27 квітня 2020 року на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Калуського міського нотаріального округу Хомин Н. Б., відчужив це майно ОСОБА_3 . Враховуючи відсутність її згоди, вважала такий договір недійсним.
Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 27 жовтня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.
Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять жодних доказів трудової чи фінансової участі ОСОБА_1 в істотному збільшенні вартості спірного будинковолодіння. Також нею не доведено набуття земельної ділянки під будинком у власність ОСОБА_2 . Оскільки спірний договір купівлі-продажу стосується будинковолодіння, яке не визнано спільною сумісною власністю подружжя і є приватною власністю відповідача, суд не вбачав підстав для визнання його недійсним з мотивів, зазначених позивачкою. 
Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 08 лютого 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 27 жовтня 2020 року без змін.
Суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції а саме, що відсутні підстави для визнання спільною сумісною власністю подружжя спірного домоволодіння, оскільки це майно подароване ОСОБА_2 і належить йому на праві особистої приватної власності. Натомість порівняння інвентаризаційної вартості та ринкової ціни будинку відповідно станом на час дарування та продажу, не може бути підставою для визнання його спільною сумісною власністю подружжя в силу статей 60, 62 СК України. При цьому суд відхилив нові докази, надані позивачем до апеляційного суду, оскільки ОСОБА_1 в суді першої інстанції професійної правничої допомоги, відповідно до вимог статті 83 ЦПК України та статті 367 ЦПК України, а поважних причин неможливості їх подання суду з причин, що об`єктивно не залежали від неї, суду не надано.
ОСОБА_1 у березні 2021 року засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 27 жовтня 2020 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 08 лютого 2021 року у вищевказаній справі, в якій посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги.
Ухвалою Верховного Суду від 01 квітня 2021 року касаційну скаргу залишено без руху, з наданням строку для усунення недоліків до 04 травня 2021 року, але не більше десяти днів з дня отримання цієї ухвали. Зокрема запропоновано заявнику доплатити судовий збір у розмірі 10 373,84 грн.
 
У строк визначений в ухвалі на адресу Верховного Суду надійшли матеріали про усунення недоліків, а саме квитанція від 14 квітня 2021 року № 0.0.2086991194.1 про сплату судового збору у розмірі 10 373,84 грн.
 
Як підставу касаційного оскарження ОСОБА_1 зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права, а саме застосування норм права без врахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі № 640/13553/14-ц, від 12 жовтня 2020 року у справі № 345/5108/18, а також неправильно застосовано правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 22 вересня 2020 року у справі № 214/6174/14-ц  (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
 
Крім того посилається на порушення судами норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, оскільки судами не досліджено зібрані у справі докази (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
За змістом частини сьомої статті 394 ЦПК України та відсутності підстав для повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі, в якій вирішує питання про витребування матеріалів справи.
Оскільки недоліки касаційної скарги усунуто, за формою та змістом касаційна скарга відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, отже наявні підстави для відкриття касаційного провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України,  та витребування матеріалів указаної вище справи.
Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Відкрити касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу недійсним, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на майно, за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 27 жовтня 2020 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 08 лютого 2021 року.
 
Витребувати з Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області матеріали справи № 345/2151/20.
 
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, в 10-денний строк з дня отримання ухвали.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:          	І. Ю. Гулейков       О. В. Ступак       Г. І. Усик