Справа № 752/4801/21                                                    Головуючий 1 інстанція- Бушеленко О.В.
Провадження № 33/824/1885/2021                                  Доповідач апеляційна інстанція- Савченко С.І.

 

П О С Т А Н О В А

іменем     України
 
01 червня 2021 року                                                                                     м.Київ
 
Київський апеляційний суд у складі судді Савченка С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Голосіївського районного суду м.Києва від 05 березня 2021 року, якою
                                                ОСОБА_1 , 
                                                ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, 
                                                мешкає:  
АДРЕСА_1 ,
притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 340 (триста сорок) гривень,-
 
в с т а н о в и в:
 
Постановою Голосіївського районного суду м.Києва від 05 березня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 340 грн. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 грн.
Відповідно до вказаної постанови 03 лютого 2021 року о 09 годині 10 хв. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Toyota Land Cruizer», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на проспекті Голосіївському 95 у м.Києві, при виїзді на регульоване перехрестя не впевнився перед початком руху, що це буде безпечно і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, перед поворотом праворуч не зайняв крайнє праве становище, не дотримався безпечної дистанції і фактично намагався здійснити обгін на перехресті автомобіля «BMW», рєстраційний номер НОМЕР_2 , який знаходився попереду, внаслідок чого здійснив зіткнення із вказаним автомобілем, в результаті чого обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями  ОСОБА_1 порушив вимоги п.п.10.4, 13.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, та вчинив адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП.
На постанову Голосіївського районного суду м.Києва від 05 березня 2021 року ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити, посилаючись на незаконність та необгрунтованість постанови.
Скарга мотивована хибністю висновків про те, що під час ДТП він виконував маневр, що не відповідає дійсності, оскільки він не здійснював жодних маневрів, а стояв на
                                                                        -  2  -
перехресті без руху, очікуючи можливість здійснити поворот праворуч, коли відчув удар в задню частину автомобіля. Як з`ясувалося згодом зіткнення допустив водій ОСОБА_2 через недотримання дистанції, безпечної швидкості та не врахування стану дорожного покриття. Під час заявлення ним низки клопотань суд не вислухав їх, повідомивши, що в нього і так є докази вини водя. Зазначення суду в постанові про заявлення ним усного клопотання про відкладення розгляду для подання доказів і залучення експерта не відповідають дійсності , бо він мав намір залучити висновок фахівця для спростування версії іншого учасника про механізм ДТП. Небажання суду задовольнити його клопотання про призначення експертизи призвело до помилкових висновків суду про порушення ним п.п.10.4,13.1 та 14.6 ПДР. Висновки суду про те, що він здійснив обгін на перехресті є невірними та спростовується фото і відеодоказами, наданими обома учасниками ДТП із слідами пошкоджень, однак суд взяв до уваги лише пояснення водія ОСОБА_2 . Суд не взяв до уваги його пояснення щодо використання бланків протоколів при оформленні ДТП, зокрема спочатку працівники поліції склали протокол на іншого водія ОСОБА_2 , однак той змінив первинні пояснення і протокол склали на нього.
В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1  апеляційну скаргу та викладені в ній доводи підтримав, просив задоволити та скасувати оскаржувану постанову суду як незаконну.
Потерпілий ОСОБА_2 та його захисник адвокат Ковалишин Т.А. проти задоволення апеляційної скарги заперечували, посилаючись на законність і обгрунтованість судової постанови та відсутність підстав для її скасування.
Вислухавши пояснення учасників, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову без змін з таких підстав.
Згідно зі ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`ктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).
Постанова суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вище вимогам.
Стаття 124 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів чи іншого майна.
Тобто, умовою відповідальності за вказаною нормою є сукупність наступних обставин: встановлення факту порушення особою ПДР, наслідки у вигляді пошкодження транспортного засобу (засобів) чи іншого майна, а також причинно-наслідковий зв`язок між порушенням ПДР і виявленими пошкодженнями.
Згідно з п.10.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (з послідуючими змінами і доповненнями) перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою
                                                                        -  3  -
розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою.
Відповідно до п.13.1 вказаних Правилводій, залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу, зобов`язаний дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 03 лютого 2021 року о 09 годині 10 хв., керуючи транспортним засобом на проспекті Голосіївському 95 у м.Києві, при виїзді на регульоване перехрестя не впевнився перед початком руху, що це буде безпечно і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, перед поворотом праворуч не зайняв крайнє праве становище, не дотримався безпечної дистанції і фактично намагався здійснити обгін на перехресті автомобіля «BMW», рєстраційний номер НОМЕР_2 , який знаходився попереду, внаслідок чого здійснив зіткнення із вказаним автомобілем, в результаті чого обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження. 
За таких обставин суд прийшов до правильного висновку про порушення ОСОБА_1 п.п.10.4, 13.1 України, що потягло пошкодження транспортних засобів, а відтак у його діях містяться ознаки правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
Висновок суду про доведеність винності  ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.
Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.
Так, винність ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення підтверджується даними, які містяться:
- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 132510 від 03 лютого 2021 року, відповідно до якого 03 лютого 2021 року о 09 годині 10 хв., керуючи транспортним засобом «Toyota Land Cruizer», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на проспекті Голосіївському 95 у м.Києві перед поворотом праворуч не зайняв відповідне крайнє положення на проїзджій частині, не дотримався безпечного інтервалу та скоївзіткнення із вказаним автомобілем «BMW», рєстраційний номер НОМЕР_2 , в результаті чого обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження;
- схемою дорожньо-транспортної пригоди із зазначенням місця розташування автомобілів «Toyota Land Cruizer» та «BMW» після зіткнення та переліком видимих пошкоджень транспортних засобів;
- письмовими поясненнями учасника ДТП  ОСОБА_1 ;
- письмовими поясненнями учасника ДТП ОСОБА_2 ;
- фотознімками та відеозйомкою з місця ДТП, наданими учасниками події ОСОБА_1 і ОСОБА_2 із зображеннями розташування автомобілів «Toyota Land Cruizer» та «BMW» та виявленими пошкодженнями.
Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб, а тому будь-які сумніви у їх достовірності та істинності відсутні.
Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по
                                                                        -  4  -
документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст.256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року; Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 06 листопада 2015 року.
До протоколу про адміністративне правопорушення додані належно оформлені матеріали, передбачені розділом ІХ «Особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.124 КупАП» Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року.
Протокол підписаний особою, яка його склала, та безпосередньо ОСОБА_1 , якому у встановленому законом порядку роз`яснено його права, передбачені ст.268 КупАП і який вказав у протоколі про свою незгоду із складанням у відношенні нього протоколу.
Отже, зі змісту оскаржуваної постанови суду першої інстанції вбачається, що при прийнятті рішення суд повно, об`єктивно та всебічно проаналізував зібрані по справі докази, дав їм належну оцінку та дійшов правильного й законного висновку про доведеність винності ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, грунтується на наявних у провадженні доказах.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо хибності висновків суду про виконання ним маневру обгону на перехресті під час ДТП, оскільки він не здійснював жодних маневрів, а стояв на перехресті для здійснення повороту праворуч, коли відчув удар в задню частину автомобіля, що спростовується фото і відеодоказами, наданими обома учасниками ДТП із слідами пошкоджень, апеляційний суд відхиляє як необгрунтовані з таких міркувань.
Як пояснив ОСОБА_1 03 лютого 2021 року, керуючи автомобілем «Toyota Land Cruizer», реєстраційний номер НОМЕР_1 , він зупинився на регульованому перехресті на проспекті Голосіївському у м.Києві в очікуванні можливості здійснення повороту праворуч, оскільки світлофор мав табличку із стрілкою зеленого кольору, яка дозволяла поворот праворуч за умови надання переваги іншим учасникам руху. Попереду нього автомобілів не було. Коли він стояв, тов в цей момент він відчув удар у свій автомобіль.Як з`ясувалося згодом зіткнення допустив водій ОСОБА_2 на автомобілі «BMW».
Як пояснив ОСОБА_2 він зупинився на перехресті перед світлофором на проспекті Голосіївському у м.Києві на заборонений сигнал світлофора на якому малася  табличка із стрілкою зеленого кольору, яка дозволяла поворот праворуч, і очікував можливості здійснити маневр повороту праворуч. Попереду нього автомобілів не було. Позаду нього знаходився автомобіль «Toyota Land Cruizer», який кілька разів подав звуковий сигнал, він почав рухатися і в цей момент автомобіль «Toyota Land Cruizer» обігнав його зліва і теж почав повертати праворуч підрізаючи його, він загальмував, однак зіткнення не уник.
Отже, пояснення учасників ДТП мають діаметрально протилежний характер і жодним чином не співпадають між собою.
За таких обставин, з метою з`ясування відповідності пояснень кожного з водіїв обставинам події, істотне значення мають схема ДТП та фотознімки, на яких зафіксовано місце розташування автомобілів «Toyota Land Cruizer» та «BMW» після зіткнення як один відносно одного, так і відносно елементів дороги та перехрестя.
Зокрема із схеми ДТП, складеної працівником патрульної поліції, вбачається, що
                                                                        -  5  -
автомобіль «BMW» розташовоний у крайньому правому положенні відносно смуги його руху, що відповідає показам водія ОСОБА_2 про те, що він зайняв крайнє праве положеня перед поворотом праворуч. Окрім того, вбачається, що автомобіль «BMW» розташований на дорозі майже паралельно її осі та ще не виїхав на перехрестя (поняття перехрестя міститься у п.1.10 ПДР), а розташований на рівні опори світлофора і частково передньою частиною на пішохідному переході. Це ж підтверджується наявними у справі фотознімками (а.с.32-34). 
Водночас автомобіль «Toyota Land Cruizer» розташований на пішоходному переході, позначеному дорожньою розміткою, під кутом близько 45 градусів відносно осі дороги, по якій він рухався, повертаючи праворуч, що стверджується схемою ДТП та фотознімками. Цей автомобіль розташований попереду і зліва від автомобіля «BMW» під таким же кутом близько 45 градусів відносно повздовжної осі автомобіля «BMW».
Таке розташування автомобілів переконливо свідчить про відповідність пояснень водія ОСОБА_2 обставинам ДТП, а саме, що автомобіль «Toyota Land Cruizer» обігнав його зліва і при повороті праворуч підрізав, він загальмував, однак зіткнення не уник.
Доводи ОСОБА_1 про те, що він не здійснював жодних маневрів, а стояв на перехресті для здійснення повороту праворуч, спростовується наведеними доказами, а саме схемою ДТП і фотознімками, з яких чітко вбачається, що траекторія руху автомобіля«Toyota Land Cruizer» не була направлена паралельно дорозі, з якої він виїжджав на перехрестя, як стверджує ОСОБА_1 , а направлена з крайнього лівого положення цієї смуги руху праворуч, перетинаючи напрямок руху автомобіля «BMW».
Наведене чітко доводить факт порушення ОСОБА_1 п.10.4 ПДР, оскільки останній не зайняв відповідне крайнє положення при здійсненні повороту праворуч, як і не дотримався безпечної дистанції та інтервалу (п.13.1 ПДР), що у свою чергу стало причиною ДТП.
З викладених вище підстав апеляційний суд відхиляє наданий ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції висновок експерта за результатами комплексного автотехнічного і транспортно-трасологічного експертного дослідження № 000411/01 від 17 травня 2021 року, зміст якого зводиться до того, що автомобіль «Toyota Land Cruizer» під керуванням ОСОБА_1 в момент зіткнення не рухався і не створював небезпеки для руху автомобіля «BMW», а пояснення водія ОСОБА_2 про те, що автомобіль «Toyota Land Cruizer» обігнав його зліва технічно неспроможні,  а дії водія ОСОБА_2 не відповідають вимогам п.п.10.1, 13.1 і 12.3 ПДР, що є причиною зіткнення.
Оцінюючи даний висновок за правилами ст.252 КУпАП, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.
По-перше, вказаний висновок в частині того, що автомобіль «Toyota Land Cruizer» під керуванням ОСОБА_1 не створював небезпеки для руху автомобіля «BMW» на думку суду суперечить наявним матеріалам справи, а саме схемі ДТП та фотознімкам обставин події, які узгоджуються із поясненнями ОСОБА_2 .
По-друге, висновок не містить відповіді про траекторію руху автомобіля «Toyota Land Cruizer» і відповіді чому автомобіль розташований на дорозі під кутом 45 градусів щодо осі дороги, що очевидно суперечить поясненням ОСОБА_1 про те, що він стояв перший на світлофорі.
По-третє, посилання у висновку на те, що враховуючи характер пошкоджень немає підстав технічного характеру стверджувати, що автомобіль «Toyota Land Cruizer» під час руху наніс удар по автомобілю «BMW» недоречні, оскільки згідно показів ОСОБА_2 про те, що автомобіль «Toyota Land Cruizer» обігнав його зліва і почав повертати праворуч підрізаючи його, він загальмував, однак зіткнення не уник, вбачається, що зіткнення відбулося під час руху обох автомобілів, і таке відповідає матеріалам справи. 
                                                                        -  6  -
Окрім того, як вище вказувалося при вирішенні питання про винність особи за ст.124 КУпАП необхідно встановити чи порушила дана особа ПДР і чи знаходиться таке порушення у причинному з`язку із пошкодженням  автомобілів.Судом встановлено, що водій ОСОБА_1 не дотримався п.10.4, 13.1 ПДР і намагався здійснити поворот праворуч не із відповідного крайнього положення на проїзній частині, не дотримавшись безпечного інтервалу, що знаходиться у причинному зв`язку із ДТП і відповідає 
Доводи ОСОБА_1 про те, що зіткнення допустив водій ОСОБА_2 через недотримання дистанції, безпечної швидкості та не врахування стану дорожного покриття, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки, виходячи зі змісту ст.ст.7, 254, 279, 280 КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється лише щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення.
За таких обставин, вказані доводи можуть бути перевірені судом у разі складання у відношенні ОСОБА_2 протоколу про адміністративне правопорушення.
Відхиляючи дані доводи, апеляційний суд враховує, що імовірне встановлення порушень з боку іншого учасника ДТП, не виключає та не спростовує висновків суду про порушення ОСОБА_1 ПДР, що потягло зіткнення і пошкодження транспортних засобів.
Доводи апеляційної скарги про те, що під час заявлення ОСОБА_1 низки клопотань суд не вислухав їх, повідомивши, що в нього і так є докази вини водія, безпідставні. Матеріали справи не містять доказів з цього приводу. 
Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд зазначив в постанові про заявлення ним усного клопотання про відкладення розгляду для подання доказів і залучення експерта, що не відповідає дійсності, бо він мав намір залучити висновок фахівця для спростування версії іншого учасника про механізм ДТП, не спростовують висновок суду про порушення ОСОБА_1 ПДР і вчинення адміністративного правовопрушення, передбаченого ст.124 КУпАП. При цьому апеляційний суд враховує, що таке клопотання вирішене судом у встановленому порядку і йому дана оцінка в постанові, з якою апеляційний суд погоджується.
Доводи скарги про те, що небажання суду задовольнити клопотання ОСОБА_1 про призначення експертизи призвело до помилкових висновків суду про порушення ним п.п.10.4, 13.1 та 14.6 ПДР, необгрунтовані. Вина останнього у порушенні ПДР підтверджується матеріалами справи.
Відхиляючи даний довід апеляційний суд враховує, що ОСОБА_1 подав до суду апеляційної інстанції висновок експерта за результатами комплексного автотехнічного і транспортно-трасологічного експертного дослідження № 000411/01 від 17 травня 2021 року, який судом прийнятий і йому дана оцінка у сукупності з іншими доказами за правилами ст.252 КУпАП.
Доводи апедяційної скарги про те, що суд не взяв до уваги пояснення ОСОБА_1 щодо використання працівниками поліції бланків протоколів при оформленні ДТП, зокрема, що спочатку працівники поліції склали протокол на іншого водія ОСОБА_2 , однак той змінив первинні пояснення, і протокол склали на нього, не мають правового значення для вирішення питання про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
Вирішуючи апеляційну скаргу, апеляційний суд відповідно до приписів ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людинизастосовує при розгляді даної справи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод
                                                                        -  7  -
кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Апеляційний суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, згідно якого доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.
Винність ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП доводиться сукупністю ознак та неспростовних презумпцій, які наведені вище, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, які доводять факт вчинення правопорушення і не викликають у суду сумнівів.
Всі вказані докази одержані законнним шляхом.
Оцінюючи сукупність наявних в справі доказів апеляційний суд дійшов висновку, що твердження  ОСОБА_1  з приводу відсутності в її діях ознак правопорушення, передбаченого, передбаченого ст.124 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення, та відповідно розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення ОСОБА_1  від адміністративної відповідальності.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях  ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.
Даючи оцінку доводам, викладеним у апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони грунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обгрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах «Серявін та інші проти України», «Трофимчук проти України», «Проніна проти України»). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Апеляційний суд враховує, що викладені в цій постанові висновки прийнятого рішення та його мотивування є достатніми і зрозумілими та відповідають вимогам закону.
Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, з наведенням обгрунтованої мотивації прийнятого рішення.
Обраний суддею вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. відповідає обставинам справи, вимогам ст.ст.23, 33 КУпАП.
Враховуючи наведене, постанова Голосіївського районного суду м.Києва від 05 березня 2021 року є законною та обгрунтованою, і підстав для її скасування або зміни не вбачається.
                                                            -  8  -
На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,-
 
п о с т а н о в и в:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Постанову Голосіївськогорайонного суду м.Києва від 05 березня 2021 року, якою  ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень в дохід держави - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду                                                                     С.І.Савченко