ПОСТАНОВА 
Іменем України

26 травня 2021 року                                                                 м. Кропивницький

справа № 394/225/20
провадження № 22-ц/4809/854/21 

        Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: 
Мурашка С.І. (головуючий, суддя-доповідач), Голованя А. М., Карпенка О. Л.
        за участі секретаря – Тимошенко Т.О.
учасники справи:
        позивач – Приватне підприємство «Новий Світ», 
            відповідач -  ОСОБА_1 , 
треті особи - ОСОБА_2 , державний реєстратор Новоархангельської селищної ради Кіровоградської області , 
       розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного підприємства «Новий Світ» на рішення Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 27 січня 2021 року у складі судді Запорожця О.М. і
В С Т А Н О В И В:
               В квітні 2020 року Приватне підприємство «Новий Світ» (далі – ПП «Новий Світ») звернулось до суду з позовом до  ОСОБА_1  та просило  визнати недійсним договір оренди земельної ділянки від 03.03.2020 кадастровий № 3523687000:02:000:0860 площею 12,8175 га, розміщеної на території Тернівської сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області, укладений між  ОСОБА_1  і ОСОБА_2 , скасувати державну реєстрацію іншого речового права оренди індексний номер 35850585 від 04.03.2020,а також покласти на відповідача судові витрати.
               Позовна заява мотивована тим, що 10 червня 2008 року між позивачем та ОСОБА_3 був укладений договір оренди землі (далі – Договір оренди) щодо передачі у строкове платне користування земельної ділянки за кадастровим номером 3523687000:02:000:0406 площею 12,82 га, яка розташована на території Тернівської сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
               Державну реєстрацію зазначеного договору оренди землі проведено 21 жовтня 2011 року у Новоархангельському відділенні Кіровоградської регіональної Філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за № 352360004000696.
Договір оренди укладено на 12 років, а строк його дії закінчується 21 жовтня 2023 року.
Починаючи від початку дії Договору оренди позивачем виконуються всі обов`язки, своєчасно сплачується орендна плата, використовуються земельні ділянки виключно за їх цільовим призначенням. 
При отриманні витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права індексний номер:203404637 було виявлено, що державним реєстратором Новоархангельської селищної ради Новоархангельського району Кіровоградської області Арделян І.І. щодо земельної ділянки, яка є предметом договору прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 51523251 від 10.03.2020 та на його підставі внесено від запис №35850585 від 04.03.2020 про інше речове право - право оренди земельної ділянки на підставі договору оренди землі між відповідачем та ОСОБА_2 .
Позивачем було виявлено, що право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3523687000:02:000:0435 площею 10,52 га було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія, номер та дата видання якого, повністю збігається з зазначеним у Договорі оренди, укладеного між ПП «Новий Світ» та ОСОБА_1 , натомість кадастрові номери зазначені зовсім інші, ніж той, який міститься у Договорі оренди - 3523687000:02:000:0406.
Таким чином, позивач вважає, що є всі підстави вважати, що земельній ділянці, що була передана йому у тимчасове платне користування було здійснено поділ земельних ділянок та присвоєно інші кадастрові номери та відомості щодо неї внесено до Державного земельного кадастру, проте, не зважаючи на вищевикладене ОСОБА_1 було укладено договори оренди та земельні ділянки передано в оренду третій особі ОСОБА_2 .
Оскільки, Договір оренди, укладений між позивачем та відповідачем є чинним, не розірваний за згодою сторін, не припинений та не визнаний недійсним в судовому порядку, існування одночасно двох правочинів щодо однакового об`єкту договору та зобов`язань прямо суперечить законодавству України та прав ПП «Новий Світ» як орендаря на належне користування землею та не може бути дійсними.
       Рішенням Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 27 січня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.
       Рішення суду мотивоване тим, що зі змісту позову слідує, що він пред`явлений до одного відповідача у справі, а саме ОСОБА_1 , хоча як вбачається з матеріалів справи, наданими сторонами в ході підготовчого судового засідання слідує, що остання уклала договір оренди землі з ОСОБА_2 , який залучений у справі в якості третьої особи, хоча своїми діями він також порушив права позивача та схвалив з відповідачкою правочин та він повинен мати процесуальний статус відповідача у справі.
       На думку суду першої інстанції розгляд справи та ухвалення судового рішення по суті матеріально-правової вимоги буде наслідком порушення прав ОСОБА_2 , з огляду на перебування його у статусі третьої особи, оскільки зміст прав третьої особи має більш звужений характер ніж у відповідача (зокрема право на подачу відзиву на позов).
       З огляду на те, що справа на час ухвалення рішення знаходилась на стадії судового розгляду, суд першої інстанції не вправі був навіть при наявності клопотання позивача залучити в якості співвідповідача особу, з якою відповідач схвалив останній в часі договір оренди землі, тому дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.
       В апеляційній скарзі ПП «Новий Світ» просить скасувати рішення Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 27 січня 2021 року та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.
       Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.
       Позивач вважає, що судом першої інстанції навмисно створено ситуацію, за якої всі підготовчі засідання по справі проводились без участі представників позивача, відповідача та інших учасників справи. 
       Також, без присутності учасників справи, судом першої інстанції винесено ухвалу від 22.09.2020 про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду.
       Зокрема, всі ухвали суду першої інстанції, які винесені у період з 30.04.2020 по 11.08.2020, ухвалені без участі учасників справи, оскільки в усіх ухвалах зазначено те, що інші учасники справи в судове засідання не з`явились, і не повідомили причини неявки суд. 
       Позивач вважає це твердження суду першої інстанції є помилковим, оскільки представник ПП «Новий Світ» відвідував попередні судові засідання, однак через наявність заяв ОСОБА_1 про відкладення підготовчих судових засідань, представнику позивача секретарем суду повідомлялось про те, що засідання по справі відкладається, а підтвердженням того, що представник ПП «Новий Світ» відвідував судові засідання є накази №66/1 від 02.06.2020, №77 від 02.07.2020, №85 від 10.08.2020 та №92 від 21.09.2020.
       Таким чином, на думку позивача, у випадку якби суд першої інстанції провів хоча б одне з усіх попередніх судових засідань, які призначались та остаточно визначив склад учасників справи, то питання залучення до участі у справі ОСОБА_2 в якості співвідповідача, вирішилося б за клопотанням ПП «Новий Світ», на одному з попередніх засідань.
       Тому, при відкритті провадження у справі, вивчивши матеріали справи, суд першої інстанції мав би залишити позовну заяву без руху та встановити строк для усунення недоліків, а саме подачі заяви про усунення недоліків позовної заяви, щодо визначення статусу учасників справи.
       Крім того, відповідачем неправомірними діями створено ситуацію, за якої, земельну ділянку яка на праві користування належить ПП «Новий Світ» передано у користування іншій особі.
       Судом першої інстанції було встановлено, що на час підписання 03.03.2020 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 договору оренди земельної ділянки кадастровий номер 3523687000:02:000:0860 площею 12,82 га та реєстрації права оренди земельної ділянки за ОСОБА_2 , був чинним договір оренди цього ж об`єкта, підписаний ОСОБА_1 з позивачем 20.08.2008, який зареєстрований 21.10.2011 у відділі Держкомзему у Новоархангельському районі, а те, що ОСОБА_2 отримав право оренди земельної ділянки, стало перешкодою для позивача у реалізації аналогічного права щодо тієї самої земельної ділянки.
       Від третьої особи ОСОБА_2 та відповідача ОСОБА_1 надійшли відзиви на апеляційну скаргу, в яких вони просять апеляційну скаргу ПП «Новий Світ» залишити без задоволення, а рішення Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 27 січня 2021 року залишити в силі.
       В судовому засіданні апеляційного суду відповідач ОСОБА_1 та третя особа ОСОБА_2 заперечували проти доводів апеляційної скарги.
       Представник ПП «Новий Світ» в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення з судовою повісткою.
       Відповідно до положень частини першої статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.
       Оскільки позивач про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, суд вирішив розглянути справу без його участі, що відповідає положенням статті 372 ЦПК України.
       Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на таке.
       Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки розміром 12.82 га, яка розташована на території Тернівської сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області, відповідно до державного акту на право приватної власності на землю, кадастровий номер 3523687000:02:000:0406.
       20 серпня 2008 року між ПП «Новий світ» та ОСОБА_1 було укладено договір оренди вищезазначеної земельної ділянки терміном на 12 років, який зареєстрований у відділі Держкомзему у Новоархангельському районі 21.10.2011 за №352360004000696.
       Акт про передачу та прийом земельної ділянки в натурі підписано сторонами 20.08.2008.
       Із світлокопії витягу з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права вбачається, що між відповідачкою та третьою особою ОСОБА_2 укладено договір оренди земельної ділянки.
       Відповідно до статуту ПП «Новий Світ», останнє належить компанії «КІНТАС Лімітед».
       03 березня 2020 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір оренди земельної ділянки, кадастровий номер 3523687000:02:000:0860, терміном на 15 років.
       Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
       Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
       У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
       Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.
       Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
       Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
       Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини.
       Цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (частина перша статті 1 ЦК України).
       Згідно із частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
       Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
       З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову в їх задоволенні.
       Відповідно до частин першої, третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
       Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
       Частиною першою статті 48 ЦПК України визначено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.
       Відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами, та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.
       За результатами розгляду справи суд приймає рішення, в якому, серед іншого, робить висновок про задоволення позову чи відмову в задоволенні позову, вирішуючи питання про права та обов`язки сторін (позивача та відповідача).
       Згідно зі статтю 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.
       Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.
       Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд починається спочатку.
       Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї обставини є підставою для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Для визнання відповідача неналежним, крім названої обставини, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Визнати відповідача неналежним суд може тільки в тому випадку, коли можливо вказати на особу, що повинна виконати вимогу позивача, тобто належного відповідача.
       Статтею 175 ЦПК України встановлено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.
       Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
       У постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц Велика Палата Верховного Суду вказала, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.
       Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.
       Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.
       Матеріалами справи підтверджується, що 03 березня 2020 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір оренди земельної ділянки, кадастровий номер 3523687000:02:000:0860, терміном на 15 років (а.с. 53-56).
       Звертаючись до суду із вказаним позовом у квітні 2020 року, позивач просив суд визнати недійсними договір оренди земельної ділянки 03 березня 2020 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 1-27).
       Очевидно, що за такого формулювання позовних вимог особами, питання про права та обов`язки яких вирішується судом у розглядуваній справі є насамперед сторони оспорюваного правочину – ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
       Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог - земельного законодавства. 
       Тобто сторонами договору оренди землі є орендодавець та орендар.
       Заявлені позивачем вимоги безпосередньо стосуються прав та обов`язків ОСОБА_2 як сторони оспорюваного договору оренди.
       Натомість ОСОБА_2 до участі у справі, що є предметом розгляду, залучений в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, а позивач заяв чи клопотань про залучення ОСОБА_2 в якості співвідповідача не заявляв, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.
       Процесуальний статус відповідача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору відрізняється за обсягом прав та обов`язків.
       Висновки суду по суті вирішення спору про обґрунтованість або необґрунтованість позовних вимог мають бути зроблені за належного суб`єктного складу її учасників.
       Верховний Суд у постанові від 28 жовтня 2020 року в справі № 761/23904/19 вказав, що визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад.
       Суд першої інстанції, дійшов правильного висновку про те, що розгляд справи та ухвалення судового рішення по суті матеріально-правової вимоги буде наслідком порушення прав ОСОБА_2 , з огляду на перебування його у статусі третьої особи, оскільки зміст прав третьої особи має більш звужений характер ніж у відповідача.
       Оскільки позивач пред`явив позов лише до однієї сторони договору, а інша сторона договору є третьою особою, висновок суду першої інстанції про відмову в позові є обґрунтованим.
       До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 27 січня 2021 року у справі № 291/1024/18-ц (провадження № 61-3817св20), від 27 серпня 2021 року у справі № 371/986/16-ц (провадження № 61-45777св18).
       Твердження позивача в апеляційній скарзі про те, що представник ПП «Новий Світ» відвідував попередні судові засідання, однак через наявність заяв ОСОБА_1 про відкладення підготовчих судових засідань, йому секретарем суду повідомлялось про відкладення судових засідань, не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, а надані представником ПП «Новий Світ» накази №66/1 від 02.06.2020, №77 від 02.07.2020, №85 від 10.08.2020 та №92 від 21.09.2020 свідчать про право особи представляти інтереси ПП «Новий Світ».
       Як наслідок безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції навмисно створено ситуацію, за якої всі підготовчі засідання по справі проводились без участі представників позивача, відповідача та інших учасників справи.
       Зокрема, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, а обов`язком суду є тільки встановлення їх належності й обґрунтованості позову, тому представник ПП «Новий Світ» не був позбавлений можливості в порядку, встановленому ЦПК України подати до суду клопотання про залучення до участі у справі ОСОБА_2 в якості відповідача.
       Крім того, позивач не позбавлений права на звернення до суду першої інстанції з відповідними позовними вимогами до належних відповідачів.
       Доводи апеляційної скарги про те, що при відкритті провадження у справі, вивчивши матеріали справи, суд першої інстанції мав би залишити позовну заяву без руху та встановити строк для усунення недоліків, а саме подачі заяви про усунення недоліків позовної заяви, щодо визначення статуту учасників справи, є безпідставними, адже не зазначення в позові належного відповідача не є підставою для залишення позовної заяви без руху, а залучення у справі відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. 
       Помилковим є твердження позивача, що судом першої інстанції було встановлено, що на час підписання 03.03.2020 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 договору оренди земельної ділянки, був чинним договір оренди цього ж об`єкта, підписаний ОСОБА_1 з ПП «Новий Світ» 20.08.2008, а те, що ОСОБА_2 отримав право оренди земельної ділянки, стало перешкодою для позивача у реалізації аналогічного права щодо тієї самої земельної ділянки,з огляду на те, що судом першої інстанції матеріально-правова оцінка правовідносинам, які склались між учасниками справи не надавалась, а в задоволені позову було відмовлено з процесуальних підстав.
       Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVINANDOTHERSv. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
       Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
       Оскільки суд першої інстанції ухвалив в судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
       Керуючись ст.ст. 374,375,376,381-384 ЦПК України, суд 

П О С Т А Н О В И В :

       Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Новий Світ» залишити без задоволення, а рішення Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 27 січня 2021 року без змін.
       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст. 389 ЦПК України.
       Повний текст постанови складено 01.06.2021.

Головуючий суддя                                                  С. І. Мурашко 
Судді                                                                  А. М. Головань
                                                                                                                 О. Л. Карпенко