ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"01" червня 2021 р.           Справа№ 910/17029/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Гаврилюка  О.М.
суддів:            Ткаченка Б.О. 
          Суліма  В.В. 
 
за участю секретаря судового засідання: Нікітенко А.В.
за участю представників сторін: згідно із протоколом судового засіданні від 01.06.2021
розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім "Алькор ЛТД"
на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.01.2021
у справі № 910/17029/20 (суддя Паламар П.І.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім "Алькор ЛТД"
до Публічного акціонерного товариства "Донбасенерго"
про стягнення сум за прострочення виконання боржником грошового зобов`язання, ціна позову 134 451,04 грн.,

ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду 
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.01.2021 у справі №  910/17029/20 провадження у справі № 910/17029/20 закрито, стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Донбасенерго" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім "Алькор ЛТД" 1 051,00 грн. витрат по оплаті судового збору, 10    000,00 грн. витрат по оплаті послуг адвоката. судовий збір у розмірі 1    051,00 грн., сплачений Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім "Алькор ЛТД" на підставі квитанції № 0.0.1862102432.1 від 08.10.2020, оригінал якого повернуто платнику.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів
Не погоджуючись із винесеною ухвалою місцевого господарського суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім "Алькор ЛТД" звернулось до апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить прийняти дану апеляційну скаргу на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.01.2021 у справі № 910/17029/20 в частині відмови в задоволенні заяви про розподіл судових витрат, а саме витрат по оплаті послуг адвоката, в розмірі 15    000,00 грн. до свого розгляду та відкрити апеляційне провадження, скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.01.2021 у справі № 910/17029/20 в частині відмови в задоволенні заяви про розподіл судових витрат, а саме по оплаті послуг адвоката, в розмірі 15 000,00 грн. та ухвалити нову, якою задовольнити заяву позивача про розподіл судових витрат у повному обсязі.
Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.
На думку скаржника, суд першої інстанції не мав права зменшити розмір заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу, оскільки відповідного клопотання в порядку ч. 5 ст. 129 ГПК України стороною подано не було, а поданий відповідачем відзив на позовну заяву жодним чином не може вважатись таким клопотання, оскільки був поданих до подачі позивачем відповідної заяви про розподіл судових витрат та його було подано в порядку ст. 165 ГПК України, тобто, в частині вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, судом порушено положення ч. 5 ст. 126 ГПК України. При цьому судом взагалі не досліджено умов додаткової угоди № 1 від 05.10.2020, не наведено жодних доводів та доказів нерозумності заявленої позивачем суми витрат, їх не співмірності з ціною позову, складністю справи та її значенням для позивача.
Також на думку скаржника, судом не враховано того, що окрім затраченого часу (7 год. 30 хв.) які витратив адвокат на аналіз діючого законодавства щодо стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних від простроченої суми, аналіз судової практики, аналіз документів, наданих замовником та підготовку позовної заяви, що включає в себе: написання тексту позовної заяви, здійснення розрахунку інфляційних втрат та трьох відсотків річних, формування позовної заяви з додатками, направлення позовної заяви з додатками відповідачу, подання позовної заяви через скриньку Господарського суду міста Києва, також адвокатом в рамках справи підготовлено та подано: заяву від 30.11.2020 про розподіл судових витрат; заяву від 30.11.2020 про закриття провадження у справі; відповідь на відзив та здійснено ознайомлення з матеріалами судової справи.
Скаржник вказує на те, що відповідачем не наведено жодного аргументу, який би свідчив про нерозумність чи не співмірність заявленої позивачем суми витрат з ціною позову, складністю справи та її значенням для позивача.
Скаржник вважає, що суд першої інстанції порушив право позивача на справедливий суд - відмовився відшкодувати значну частину витрат позивача, що призвело до фінансових втрат позивача, хоча відповідач визнав заявлені позовні вимоги в повному обсязі.
Скаржник посилається на постанови від 03.10.2019 у справі №  922/445/19, від 13.01.2021 у справі № 596/2305/18-ц, від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц.
Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу
Відповідач заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, у відзиві на апеляційну скаргу, наданому до суду 27.05.2021, вказав на те, що заявлена позивачем до відшкодування сума витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 25 000,00 грн. є неспівмірною із складністю справи, ціною позову, обсягом наданих адвокатом послуг та обсягом виконаних робіт, перевищує середню місячну заробітну плату в березні 2021р. у м. Києві (20132 грн)та майже вдвічі перевищує середню місячну заробітну плату в березні 2021р. в Україні (13612 грн.). Відповідач вважає, що судова справа та відповідні судові витрати позивача виникли, як результат неправильних дій позивача, оскільки позивачеві достатньо звернутися до ПАТ «Донбасенерго» в досудовому порядку, отже звернення позивача до суду було передчасним та непотрібним.
Відповідач вказує на те, що у відзиві на позовну заяву заперечив щодо відшкодування за рахунок Товариства судових витрат позивача.
Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті
Відповідно до витягу із протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 910/17029/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: Сулім В.В., Коротун О.М.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.02.2021 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім "Алькор ЛТД" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.01.2021 у справі № 910/17029/20 залишено без руху, надано скаржнику строк на усунення недоліків апеляційної скарги.
Скаржником протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху усунено недоліки та подано до суду апеляційної інстанції докази, що підтверджують сплату судового збору, шляхом подання відповідної заяви.
Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду у зв`язку із перебуванням судді Коротун О.М, на лікарняному, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями.
Відповідно до витягу із протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу       910/17029/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Гаврилюк О.М,, судді: Ткаченко Б.О., Сулім В.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.03.2021 поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім "Алькор ЛТД" пропущений процесуальний строк на подання апеляційної скарги       на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.01.2021 у справі №    910/17029/20. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім "Алькор ЛТД" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.01.2021 у справі №    910/17029/20. Призначено справу № 910/17029/20 до розгляду у судовому засіданні 15.04.2021.
Судове засідання 15.04.2021 не відбулося, у зв`язку із перебуванням головуючого судді Гаврилюка О.М. з 15.04.2021 на лікарняному.
Після виходу головуючого судді Гаврилюка О.М. з лікарняного, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про призначення справи № 910/17029/20 до розгляду.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.05.2021 продовжено строк розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім "Алькор ЛТД" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.01.2021 у справі №    910/17029/20. Призначено розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім "Алькор ЛТД" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.01.2021 у справі №    910/17029/20 у судовому засіданні 01.06.2021.
Згідно з приписами ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.
Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.
При цьому, Європейський суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України від 02.05.2013, Папазова та інші проти України від 15.03.2012).
Європейський суд щодо тлумачення положення "розумний строк" в рішенні у справі "Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства" роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.
Враховуючи викладене, перебування головуючого судді Гаврилюка О.М. на лікарняному з 15.04.2021 по 29.04.2021, включно, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, справа №   910/17029/20 розглядалась протягом розумного строку.
Позиції учасників справи
Представник позивача в судовому засіданні 01.06.2021 підтримав доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у ній, просив її задовольнити, оскаржувану ухвалу скасувати в частині відмови в задоволенні заяви про розподіл судових витрат, а саме по оплаті послуг адвоката, в розмірі 15 000,00 грн. та ухвалити нову, якою задовольнити заяву позивача про розподіл судових витрат у повному обсязі.
Представник відповідача у судовому засіданні 01.06.2021 заперечив проти доводів апеляційної скарги, просив ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.01.2021 у справі № 910/17029/20 залишити без змін.
Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції
У листопаді 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім "Алькор ЛТД" звернулося в суд з указаним позовом.
Позивач зазначав, що 15.06.2018 між ним (підрядником) та відповідачем (замовником) було укладено договір на виконання робіт № 513, відповідно до умов якого він за дорученням відповідача виконати на свій ризик роботи з ремонту гідротехнічних споруд Слов`янської ТЕС вартістю 2 259 999,98 грн., а відповідач - прийняти і оплатити вартість робіт на умовах договору.
Всупереч умов договору відповідач прострочив оплату за виконані роботи у розмірі 1 179 999,99 грн., яка була стягнута рішенням господарського суду м. Києва від 03.12.2019 у справі № 910/5253/19, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 11.08.2020.
Посилаючись на прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання, позивач на підставі ст. 625 ЦК України просив стягнути з відповідача на свою користь 72 476,80 грн. збитків внаслідок інфляції та 61 974,24 грн. три проценти річних з простроченої суми за період з 02.12.2018 - 31.08.2020.
Також позивач просив покласти на відповідача понесені ним у справі судові витрати, у т.ч. 25000 грн. витрат по оплаті послуг адвоката.
30.11.2020 позивач подав заяву про закриття провадження у справі, посилаючись на сплату відповідачем заявлених до стягнення сум за прострочення виконання боржником грошового зобов`язання після його звернення в суд з указаним позовом, в частині стягнення з відповідача витрат по оплаті послуг адвоката вимоги підтримав.
Того ж дня подав заяву про розподіл судових витрат, якою просив повернути йому 50 відсотків сплаченого судового збору, інші 50 відсотків судового збору покласти на відповідача.

Відповідач у відзиві на позовну заяву проти позову заперечував, пояснив про сплату ним заявленої до стягнення сум за прострочення виконання боржником грошового зобов`язання. Заперечив проти стягнення з нього понесених позивачем судових витрат, вказуючи на те, що позивач не звертався до відповідача з вимогою щодо сплати інфляційних витрат та трьох відсотків річних, а звернувся відразу до господарського суду, а у зв`язку з відсутністю вимог позивача, в бухгалтерському обліку відповідача не було відображено заборгованість з 3% річних та інфляційних втрат і підстава для оплати виникла у зв`язку з отриманням відповідачем 10.11.2020 вимоги позивача у формі позовної заяви, отже, на думку відповідача судовий спір та відповідні судові витрати позивача виникли виключно внаслідок неправильних дій самого позивача, таким чином вимога позивача щодо стягнення з відповідача судових витрат є безпідставною.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.01.2021 у справі №   910/17029/20 провадження у справі № 910/17029/20 закрито, стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Донбасенерго" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім "Алькор ЛТД" 1 051,00 грн. витрат по оплаті судового збору, 10    000,00 грн. витрат по оплаті послуг адвоката. судовий збір у розмірі 1    051,00 грн., сплачений Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім "Алькор ЛТД" на підставі квитанції № 0.0.1862102432.1 від 08.10.2020, оригінал якого повернуто платнику.
Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови
Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Згідно зі ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд здійснює правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Частиною першою статті 8 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.
Водночас порядок звернення до господарського суду, а також здійснення судового провадження у господарській справі регламентовано відповідними нормами процесуального права - ГПК України.
Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Статтею 123 ГПК України   визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно з ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Відповідно до ч.ч. ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Разом з тим, колегія суддів враховує правову позицію об`єднаної палати Верховного Суду наведену у постанові від 06.12.2019 у справі №   910/353/19, в якій зазначено, що частиною 4   статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
Отже, у розумінні частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно за клопотанням іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Так, не можна обмежитися загальними висновками щодо врахування обсягу (пропорційності) задоволених позовних вимог, дійсності та необхідності проведеної адвокатом роботи, а також розумності їхнього розміру без обґрунтування.
Як вже зазначалось, відповідач у відзиві на позовну заяву, зокрема, заперечив проти стягнення з нього понесених позивачем судових витрат, вказуючи на те, що позивач не звертався до відповідача з вимогою щодо сплати інфляційних витрат та трьох відсотків річних, а звернувся відразу до господарського суду, а у зв`язку з відсутністю вимог позивача, в бухгалтерському обліку відповідача не було відображено заборгованість з 3% річних та інфляційних втрат і підстава для оплати виникла у зв`язку з отриманням відповідачем 10.11.2020 вимоги позивача у формі позовної заяви, отже, на думку відповідача судовий спір та відповідні судові витрати позивача виникли виключно внаслідок неправильних дій самого позивача, таким чином вимога позивача щодо стягнення з відповідача судових витрат є безпідставною.
Таким чином, відповідачем у відзиві на позовну заяву заперечено проти витрат на професійну правничу допомогу, проте не надано клопотання про зменшення.
І хоча ініціатива суду у зменшенні таких витрат виключається, формальний підхід до їх присудження неприпустимий.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 09.03.2021 у справі №   200/10535/19-а.
Так, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір є обґрунтованим.
Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає про те, що такі дії, як направлення позовної заяви з додатками відповідачу, подання позовної заяви через скриньку Господарського суду міста Києва, не вимагають застосування професійних знань адвоката.
Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного господарського суду, приймаючи до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг позовної заяви, приймаючи до уваги той факт, що спір між сторонами не є складним, підготовка позовної заяви не зайняла великого обсягу правових знань,  справа не містить двозначних доказів чи обставин, які б потребували додаткового їх вивчення, дійшла висновку, що витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 25 000,00 грн. за подання позовної заяви, здійснення розрахунку інфляційних втрат та трьох відсотків річних (враховуючи наявність програм для здійснення таких розрахунків), заяви від 30.11.2020 про розподіл судових витрат, заяви від 30.11.2020 про закриття провадження у справі, відповіді на відзив та ознайомлення із матеріалами справи, не є співмірним із складністю справи та наданими адвокатом послугами, витраченим часом, обсягом цих послуг, тому колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача підлягають витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.
Таким чином, доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, судом відхиляються як необґрунтовані та такі, що не відповідають нормам процесуального законодавства.
З приводу решти доводів скаржника, викладених в його скарзі, колегія суддів звертає увагу, такі аргументи були почуті, враховані апеляційним судом, при цьому зазначає, що оскаржена ухвала є вмотивованою, місцевим судом зазначено з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтуються його висновки, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Хаджинастасиу проти Греції", "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації").
Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги
Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів №   2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006  №   3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).
Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).
Таким чином, скаржником не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній  скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.
Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала суду прийнята відповідно до вимог процесуального права, підстав її скасовувати або змінювати не вбачається.
Таким чином, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім "Алькор ЛТД" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.01.2021 у справі № 910/17029/20 задоволенню не підлягає. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.01.2021 у справі №   910/17029/20 слід залишити без змін.
З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладається на скаржника в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись ст.ст. 129, 255, 269, 270, 271, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 276, 282, 284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім "Алькор ЛТД" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.01.2021 у справі № 910/17029/20 залишити без задоволення.
2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.01.2021 у справі №  910/17029/20 залишити без змін.
3. Судовий збір по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім "Алькор ЛТД".
4. Справу № 910/17029/20 повернути до Господарського суду міста Києва.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням приписів п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.
Текст постанови складено та підписано 11.06.2021. 

Головуючий суддя                                                            О.М. Гаврилюк 

Судді                                                                                Б.О. Ткаченко

                                                                                В.В. Сулім