УКРАЇНА
ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
                                                                               Справа № 683/188/17
Провадження № 22-ц/4820/349/21

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

13 квітня 2021 року м. Хмельницький

                Хмельницький апеляційний суд у складі колегії
 
суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Грох Л.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Костенка А.М., 
                        секретар судового засідання Дубова М.В.,
                        з участю представника апелянта, прокурора,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом першого заступника керівника Старокостянтинівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Старокостянтинівської міської ради до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області в складі судді Андрощука Є.М. від 21 грудня 2020 року.
Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

 
в с т а н о в и в :

У січні 2017 року прокурор, звертаючись з цим позовом в інтересах Старокостянтинівської міської ради до відповідача, вказував, що рішенням Старокостянтинівського районного суду від 13.01.2016 року за позовом ОСОБА_2 визнано незаконними розпорядження виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради про його звільнення № 47/2015-рк від 19 червня 2015 року, поновлено його на посаді провідного спеціаліста відділу промисловості, житлово-комунального господарства, транспорту та зв`язку виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради та стягнуто середній заробіток за період з 19 червня 2015 року по 13 січня 2016 року в сумі 13926,48 грн.
На виконання рішення виконавчим комітетом Старокостянтинівської міської ради 18.02.2016 року перераховано на користь ОСОБА_2 13926,48 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу та сплачено 2756 грн. судового збору.
Станом на 20.01.2017 року Старокостянтинівським міським головою ОСОБА_1 збитки, завдані установі, в сумі 16682,48 грн. не відшкодовані.
Старокостянтинівська міська рада не вживала заходів про стягнення коштів з відповідача та до суду не зверталася.
З цих підстав прокурор просив стягнути з Старокостянтинівського міського голови Мельничука М.С. на користь виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради шкоду, завдану незаконним звільненням працівника, в сумі 16682,48 грн.
Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 21 грудня 2020 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради шкоду, завдану незаконним звільненням працівника, в сумі 16682,48 грн.
Вирішено питання судових витрат.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду як незаконне та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову. На його думку, суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального і процесуального права. Судом не враховано, що рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 13 січня 2016 року набрало законної сили 23 січня 2016 року, з цього часу починається перебіг строку, передбаченого статтею 233 КЗпП України. Позовна заява подана до суду першим заступником керівника Старокостянтинівської місцевої прокуратури 31.01.2017 року, тобто, поза річним строком, встановленим законом. 
У відзиві перший заступник керівника Старокостянтинівської місцевої прокуратури просить апеляційну скаргу залишити без задоволення як необґрунтовану. Зазначає, що відсутнє порушення статті 233 КЗпП України, оскільки відшкодування шкоди установою відбулося 18.02.2016 року, про яке Старокостянтинівській місцевій прокуратурі стало відомо лише 16.11.2016 року.
В засіданні апеляційного суду представник апелянта підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів.
Прокурор просив відхилити апеляційну скаргу як безпідставну.
Інші учасники в судове засідання не з`явилися, будучи належно повідомленими про розгляд справи. 
Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Так, відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції встановлено, що розпорядженням виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради №47/2015-рк від 19.06.2015 року ОСОБА_2 звільнено з посади провідного спеціаліста відділу промисловості, житлово-комунального господарства, транспорту та зв`язку управління економіки виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради.
Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 13 січня 2016 року у справі №683/2545/15-ц задоволено позов ОСОБА_2 та визнано незаконним розпорядження виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради №47/2015-рк від 19 червня 2015 року про його звільнення; поновлено його на посаді провідного спеціаліста відділу промисловості, житлово-комунального господарства, транспорту та зв`язку виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради; стягнуто середній заробіток за період з 19 червня 2015 року по 13 січня 2016 року в сумі 13926,48 грн., без врахування утримання податків, обов`язкових платежів та зборів; стягнуто з виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради на користь держави судовий збір в сумі 2756 грн.
Розпорядженням виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради №16/2016-рк від 05 лютого 2016 року на виконання рішення Старокостянтинівського районного суду від 13 січня 2016 року ОСОБА_2 поновлено на посаді провідного спеціаліста відділу промисловості, житлово-комунального господарства, транспорту та зв`язку виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради.
18 лютого 2016 року виконавчим комітетом Старокостянтинівської міської ради перераховано на користь ОСОБА_2 13926,48 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу та сплачено 2756 грн. судового збору на користь держави.
Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що відшкодування шкоди, заподіяної Старокостянтиніській міській раді, покладається на винну особу - ОСОБА_1 , за наказом якого здійснено незаконне звільнення працівника. При цьому виходив з того, що прокурор звернувся з цим позовом до суду 31.01.2017 року, в межах річного строку, визначеного ч. 3 ст.233 КЗпП України. 
Доводи апеляційної скарги про пропуск прокурором річного строку для звернення до суду з цим позовом є безпідставними. 
Так, відповідно до частини 3 статті 233 КЗпП України для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди. Днем виявлення шкоди слід вважати день, коли власнику або уповноваженому ним органу стало відомо про наявність шкоди, яка завдана працівником.
При вирішенні спорів щодо відшкодування шкоди завданої діями працівника, суд повинен перевірити чи додержався власник або уповноважений ним орган встановленого статтею річного строку з дня виявлення заподіяної працівником шкоди для звернення до суду з позовом про її відшкодування. Днем виявлення шкоди, слід вважати день, коли власнику або уповноваженому ним органу стало відомо про наявність шкоди, завданої працівником.
Цей строк застосовується і в разі звернення із позовом прокурора в інтересах держави в особі відповідного органу. 
Прокурор має захищати інтереси держави у випадку їх неналежного захисту відповідними органами або взагалі його відсутністю. Отже, допоки інформація про порушення інтересів держави не стане загальновідомою або про таке порушення не буде повідомлено прокурора, останній об`єктивно не зможе стати на захист державних інтересів. 
Так, шкода завдана Старокостянтинівській міській раді в момент виконання рішення Старокостянтинівського районного суду від 13 січня 2016 року у справі №683/2545/15-ц - перерахування коштів платіжним дорученням № 63 від 17.02.2016 року в сумі 13926,48 грн. на користь ОСОБА_2 , а не на час набрання судовим рішенням законної сили.
З очевидністю з часу перерахування коштів на виконання судового рішення на користь ОСОБА_2 Старокостянтинівська міська рада і виявила заподіяну відповідачем шкоду.
Відтак саме з часу понесення відповідних витрат Старокостянтинівською міською радою на виконання судового рішення починається перебіг річного строку, визначеного ч. 3 ст. 233 КЗпП України. 
Прокурор звернувся до суду з позовом 31 січня 2017 року, а отже, дотримався річного строку, встановленого законом.
Суд першої інстанції помилково послався на те, що перебіг строку, визначеного ч. 3 ст. 233 КЗпП, розпочався для прокурора з 16.11.2016 року, дня отримання відповідного повідомлення від Старокостянтинівської міської ради, разом з тим, це не вплинуло на правильність висновків суду щодо пред`явлення позову в межах встановленого законом строку. 
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.
Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається. 
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в: 

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 21 грудня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 20 квітня 2021 року.

Судді                                                         Л.М. Грох 

       Р.С. Гринчук

       А.М. Костенко