Справа № 303/1437/20

П О С Т А Н О В А
Іменем України

        29 квітня 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:
головуючої - судді Кожух О.А.,
суддів - Бисаги Т.Ю., Куштана Б.П., 
за участі секретаря - Волощук В.І. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 09 квітня 2020 року (головуючий суддя Кость В.В.) за скаргою ОСОБА_1 на дії начальника Мукачівського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Медвідь І.М., заінтересовані особи: Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», ОСОБА_2 про визнання неправомірною та скасування постанови про скасування процесуального документу, - 

в с т а н о в и л а :

16.03.2020 боржник ОСОБА_1 звернувся до місцевого суду зі скаргою на дії начальника Мукачівського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Медвідь І.М., у якій, уточнивши вимоги скарги, остаточно просив:
1) визнати неправомірними дії (відкриття та закінчення виконавчого провадження №30545758, постанову про перевірку виконавчого провадження №30545758) посадових осіб Мукачівського МВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-827/10, виданого Мукачівським міськрайонним судом (про стягнення зі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ЗД ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості по кредитному договору №0140/4046/82/30441 від 10.11.2006 в сумі 194618,09 шляхом звернення стягнення на належний ОСОБА_1 предмет іпотеки - домоволодіння у АДРЕСА_1 та 1730 грн судових витрат);
2) визнати неправомірною та скасувати постанову про скасування процесуального документу від 27.02.2018 у виконавчому провадженні № 30545758, яку винесено начальником Мукачівського МВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Медвідь І.М.
Скаргу мотивовано тим, що виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа завершено 29.12.2011, а більше ніж через шість років начальником Мукачівського МВ ДВС безпідставно скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження. На час проведення перевірки сплив строк пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання. Крім цього, стягувачем АТ «Райффайзен Банк Аваль» було пред`явлено виконавчий документ з порушенням територіальної підвідомчості, а відтак державний виконавець мав відмовити у відкритті виконавчого провадження.
Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 09 квітня 2020 року у задоволенні скарги  ОСОБА_1 - відмовлено.
На дану ухвалу подав апеляційну скаргу ОСОБА_1 . На обґрунтування апеляційної скарги посилається на порушення місцевим судом норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим просить ухвалу місцевого суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його скарги. 
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що місцевий суд не витребував оригінали матеріалів виконавчого провадження №30545758, та, відповідно, не оцінив та не дослідив такі матеріали; начальник відділу ДВС має право скасувати постанову безпосередньо підпорядкованого йому державного виконавця саме при здійсненні контролю за діями державного виконавця під час виконання рішення, а у даній справі виконавче провадження було закінченим 29.12.2011 і не перебувало на примусовому виконанні; вважає, що строк зберігання виконавчого провадження закінчився 31.12.2014;
на думку скаржника стягувач у даному випадку пропустив строк пред`явлення виконавчого документу до виконання; скаржник зазначає, що в нього наявне питання на якій підставі начальником ДВС проведено перевірку виконавчого провадження, чи звертався стягувач до ДВС із заявою про здійснення перевірки, чи була винесена постанова про перевірку виконавчого провадження; зазначає, що йому не було надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження від 19.12.2011 та боржник не знав про існування такого виконавчого провадження; також йому не було надіслано постанову начальнику відділу ДВС від 27.02.2018, якою скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження; вважає, що оскаржуваною постановою від 27.02.2018 начальник відділу ДВС незаконно відновив виконавче провадження та поновив строк пред`явлення виконавчого документу до виконання.
Сторони та їх представники в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що стверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень. Судова колегія, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, розглянула справу за відсутності осіб, що не з`явились в судове засідання. Відповідно до положень ст. 247 ч. 2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. 
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Виходячи зі змісту ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). 
У відповідності до ч. ч. 1, 3 ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.
Відповідно до частин першої та другої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII (далі Закон № 1404-VIII) рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 19.11.2011 стягувач ВАТ «Райфайзен банк Аваль» звернувся до Мукачівськуого МВ ДВС із заявою про примусове виконання виконавчого листа № 2-827/10, виданого 11.03.2011 Мукачівським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Райфайзен банк Аваль» заборгованості в розмірі 196 348,09 грн (а.с. 11). 
Виконавче провадження ВП №30545758 за цим виконавчим листом було відкрито постановою від 19.12.2011 головного державного виконавця Мукачівського МВ ДВС Онуфрій Н.В.
29.12.2011 головним державним виконавцем Мукачівського МВ ДВС Онуфрій Н.В. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання даного виконавчого листа. Дана постанова мотивована тим, що такий виконавчий лист за територіальною належністю відноситься до Мукачівського РВ ДВС, а не Мукачівського МВ ДВС; при цьому в ній міститься посилання на пункт 10 частини 1 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 N 606-XIV (у редакції на момент винесення постанови від 29.12.2011) (а.с.12).
Частиною 1 статті 11 Закону N 606-XIV (у редакції на момент винесення постанови від 29.12.2011), було передбачено, що передбачено зараз частиною 1 статті 18 діючого Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII (далі Закон № 1404-VIII), виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Згідно пункту 10 частини 1 статті 49 Закону N 606-XIV (у редакції на момент винесення постанови від 29.12.2011) виконавче провадження підлягало закінченню у разі направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби.
Як убачається із постанови від 29.12.2011 у ній не зазначено, що виконавчий документ направляється із Мукачівського МВ ДВС за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби - до Мукачівського РВ ДВС.
У зв`язку з цим начальником Мукачівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Медвідь І.М., за результатами перевірки за заявою стягувача матеріалів виконавчого провадження ВП №30545758, винесено постанову від 27.02.2018, якою скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження від 29.12.2011, що була винесена головним державним виконавцем Мукачівського МВ ДВС Онуфрій Н.В. (а.с. 13). 
Відповідно до частини третьої статті 74 Закону N 1404-VIII (у редакції на час винесення постанови від 27.02.2018) начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.
Таким чином, винесення начальником відділу постанови щодо скасування постанови безпосередньо підпорядкованого йому державного виконавця здійснено в межах наданих йому повноважень з дотриманням Закону України «Про виконавче провадження». 
За таких обставин, дії суб`єкта оскарження були спрямовані на практичну реалізацію положень діючого законодавства для належного виконання судового рішення про стягнення заборгованості, яке набрало законної сили та є обов`язковим для виконання на всій території України, оскаржувана постанова не порушує права та інтереси боржника, прийнята з метою реалізації охоронюваних законом прав стягувача, та прийнята відповідно до закону, в межах повноважень начальника відділу ДВС.
Скаржником не доведено належними та допустимими доказами того, що начальник Мукачівського МВ ДВС не мав права виносити оскаржувану постанову.
Посилання на те, що начальник Мукачівського МВ ДВС мав право скасувати постанову при здійсненні контролю за діями державного виконавця саме під час виконання рішення, а у даній справі виконавче провадження було закінченим 29.12.2011 і не перебувало на примусовому виконанні - є необґрунтованими.
Виконання судових рішень є завершальною стадією судового процесу. Саме такий принцип застосовує Європейський суд з прав людини у своїй сталій практиці, зазначаючи, що виконання судових рішень - невід`ємна частина судового процесу, оскільки без цієї стадії судового процесу сам факт прийняття будь-якого рішення суду втрачає сенс. Саме на цій стадії судового процесу завершується відновлення порушених прав особи. 
З урахуванням наведеного та встановлених фактичних обставин справи, колегія суддів зазначає, що положення національного законодавства стосовно контролю за діями державного виконавця під час виконання рішення стосуються стадії виконання судових рішень як завершальної стадії судового процесу, а постанова про закінчення виконавчого провадження виноситься виконавцем за результатами виконавчого провадження, тому також є в полі контролю начальника відділу за діями державного виконавця під час виконання рішення.
Доводи про те, що закінчився строк пред`явлення виконавчого листа до виконання, а внаслідок винесення постанови поновлено строк пред`явлення виконавчого документу до виконання, є безпідставними та надуманими. Внаслідок скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 29.12.2011 було поновлено виконання виконавчого листа № 2-827/10, своєчасно, із дотриманням встановленого строку пред`явленого стягувачем до виконання. 
За таких обставин, відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції правомірно визнав скаргу ОСОБА_1 необґрунтованою.
Доводи стосовно визнання неправомірними дій (відкриття та закінчення виконавчого провадження №30545758) посадових осіб Мукачівського МВ ДВС щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-827/10 - ОСОБА_1 обґрунтовував, тим що державний виконавець мав винести постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження, внаслідок пред`явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення. 
Оскільки за обставинами даної справи встановлено, що державним виконавцем було відкрито виконавче провадження 19.12.2011, тому у силу пункту 10 частини 1 статті 49 Закону України N 606-XIV «Про виконавче провадження» (у редакції на момент винесення постанови від 29.12.2011), виконавче провадження підлягало закінченню з направленням виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби.
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_1 не доведено неправомірності дій посадових осіб ДВС. 
Як вбачається з інформації є Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень щодо виконавчого провадження №30545758, постановою старшого державного виконавця Пушкаш В.В. 27.02.2018 виконавче провадження було передано у Мукачівський районний відділ державної виконавчої служби ГТУЮ у Закарпатській області (а.с.14-15,77). 
В той же час, відповідно до інформації, отриманої як на запит представника апелянта, (а.с.48), так і на запит апеляційного суду від Мукачівського районного відділу ДВС, у цьому відділі виконавчий лист № 2-827/10 не перебуває на виконанні (а.с.84).
Зважаючи на викладене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду не спростовують. Судове рішення ухвалено судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, у відповідності до ст. 375 ЦПК України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення - залишити без змін.
Керуючись ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. ст. 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, - 

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 09 квітня 2020 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Повне судове рішення складено 11 травня 2021 року.

Головуюча:        

Судді: