ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
Іменем України

20 квітня 2021 року

м. Харків

справа № 644/5830/20
провадження № 22-ц/818/2641/21
Харківський апеляційний суд у складі:
Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,
за участю секретаря: Сізонової О.О.

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут»,

відповідач -  ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за заявою представника відповідача  ОСОБА_1  -  ОСОБА_2  про розподіл витрат на правничу допомогу адвоката по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за послуги з газопостачання за апеляційною скаргою представника  ОСОБА_1 – Кіяшка Сергія Леонідовича на ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 08 лютого 2021 року, постановлену під головуванням судді Шарка О.П. в залі суду в м.Харкові, -
в с т а н о в и в :
У серпні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» звернулось до суду з позовом до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за послуги з газопостачання.
Рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 26 січня 2021 року позовні вимоги ТОВ «Харківгаззбут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з газопостачання задоволено частково. Стягнуто з  ОСОБА_1  на користь  ТОВ «Харківгаз збут» заборгованість за послуги з газопостачання  за період  з серпня 2017 року по 30 червня 2020 року у розмірі 13164 грн. 19 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Харківгаззбут» судовий збір у розмірі 596 грн. 96 коп.. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
01.02.2021 року представник відповідача подав до суду заяву, в якій просив здійснити розподіл витрат на правничу правову допомогу адвоката у розмірі 15000 гривень, поклавши ці витрати на позивача ТОВ «Харківгаззбут». 
Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 08 лютого 2021 року у задоволенні заяви представник відповідача про розподіл витрат на правничу правову допомогу адвоката по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаззбут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з газопостачання відмовлено.
В апеляційній скарзі представник  ОСОБА_1 – ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким вказану заяву задовольнити.
Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального права; зазначає, що суд безпідставно відмовив у задоволенні заяви про розподіл судових витрат. Зазначає, що в судовому засіданні він усно заявляв клопотання про розподіл судових витрат, понесених відповідачем під час розгляду справи. Та у встановлений законом строк 01.02.2021 року представником було подано окрему заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та надано докази на їх підтвердження.
Відзиву на апеляційну скаргу не надано.
Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відмовляючи у задоволенні заяви про розподіл витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для стягнення витрат на професійну (правничу) допомогу, у зв`язку з порушенням відповідачем та його представником норм Цивільного процесуального кодексу України щодо подання такої заяви про відшкодування витрат на професійну (правничу) допомогу адвоката.
Такі висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи.
Судом встановлено, що у серпні 2020 року ТОВ «Харківгаз збут» звернулось до суду з позовом до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за послуги з газопостачання.
Рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 26 січня 2021 року позовні вимоги ТОВ «Харківгаззбут» задоволено частково. Стягнуто з  ОСОБА_1  на користь ТОВ «Харківгаззбут»  заборгованість за послуги з газопостачання  за період  з серпня 2017 року по 30 червня 2020 року у розмірі 13164 грн. 19 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Харківгаззбут» судовий збір у розмірі 596 грн. 96 коп.. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
01.02.2021 року представник ОСОБА_1  – ОСОБА_2 подав до суду заяву про прийняття доказів для визначення судових витрат, в якій просив здійснити розподіл витрат на правничу правову допомогу адвоката у розмірі 15000 гривень, поклавши ці витрати на позивача ТОВ «Харківгаззбут».
Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Зокрема, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Судові витрати на правничу допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу. 
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений статтею 141 ЦПК України. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує вимоги, викладені в частині 3 цієї статті.
За результатами розгляду справи, витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
3. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно ч.1ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, які підтверджують точний розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд, за заявою такої сторони, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Матеріали справи свідчать про те, що представником відповідача на підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу надано договір про надання правової допомоги від 28.09.2020 року; акт приймання наданих послуг від 27.01.2021 року; дублікат квитанції №0.0.1853842224.1 від 30.09.2020 року про сплату відповідачем коштів адвокату на суму 15000 грн..
Зазначені докази надані до суду 01.02.2021 року (а.с. 113-123).
Разом з тим в матеріалах справи відсутні докази того, що представник відповідача зробив, в тому числі усно відповідну заяву про розподіл витрат на правничу правову допомогу адвокатом до закінчення судових дебатів у справі.
Враховуючи, що заява про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, а також докази понесення зазначених витрат, представником ОСОБА_1 подані вже після ухвалення судового рішення, з порушенням порядку, встановленого ч. 8 ст.141 ЦПК України, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення заяви 
Доводи апеляційної скарги про те, представник відповідача в судовому засіданні до закінчення судових дебатів усно зверталася до суду першої інстанції з заявою про розподіл судових витрат спростовуються матеріалами справи.
Ухвала суду постановлена з додержанням вимог закону.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу представника  ОСОБА_1 – ОСОБА_2 - залишити без задоволення.
Ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 08 лютого 2021 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий:                                                         О.В. Маміна

Судді:                                                                 Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова
                              
Повне судове рішення виготовлено 21.04.2021 року.