Номер провадження: 33/813/306/21
Номер справи місцевого суду: 496/5027/20 
Головуючий у першій інстанції Горяєв І.М. 
Доповідач Толкаченко О. О.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2021 року                                                                         м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Толкаченко О.О., за участю: секретаря судового засідання Маслова Р.Ю., захисника Соломенцева І.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Біляївського районного суду Одеської області від 29 січня 2021 року, - 

ВСТАНОВИВ:
зазначеною постановою
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , який не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , 

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнутий судовий збір в сумі 454 грн.

Обставини справи та вимоги апеляційної скарги

Відповідно до оскаржуваної постанови суду першої інстанції, 13 листопада 2020 року о 08 годині 50 хвилин на автодорозі Київ-Одеса 450 км+500 м. в межах Біляївського району Одеської області водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Chevrolet Camaro», державний номер НОМЕР_1 в стані наркотичного сп`яніння (під впливом лікарських препаратів), відповідно до висновку КНП «ОООМЦПЗ» ООР №001427 від 16 листопада 2020 року.
Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.9 «а» «Правил дорожнього руху», чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись із зазначеною постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити йому строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову та закрити провадження по справі на підставі п.1) ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 
Обґрунтовуючи поважність причини пропуску строку на апеляційне оскарження зазначив, що справа була розглянута без його участі, а повний текст постанови було оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень 05 лютого 2021 року і саме з цієї дати слід відраховувати строк на апеляційне оскарження. 
Вимоги апеляційної скарги обґрунтував наступними доводами:
1. ОСОБА_1 не викликався судом в судові засідання з розгляду його справи;
2.Під час розгляду справи суд не дослідив відеозапис від 18 листопада 2020 року з якого убачається, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення працівники поліції не роз`яснили ОСОБА_1 його процесуальні права, чим порушили вимоги статей 256, 268 КУпАП;
3.Суд проігнорував клопотання захисника про виклик свідків;
4.Суд не звернув увагу на те, що тест «SNIPER» надає результат тестування протягом 7 хвилин. Між тим аналіз було здано ОСОБА_1 13 листопада 2020 року, а висновок складений лише 16 листопада 2020 року;
5.Суд не звернув увагу на суперечливі дії поліцейських, які після огляду ОСОБА_1 лікарем наркологом у медичному закладі, посвідчення водія не вилучали, від керування транспортним засобом його не відстороняли;
6.Протокол про адміністративне правопорушення складений з пропуском строку, встановленого ч.2 ст.254 КУпАП.
ОСОБА_1 наголосив про те, що матеріали справи не містять доказів, які б беззаперечно доводили його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Заслухавши захисника Соломенцева І.А., який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов таких висновків. 

Мотиви суду апеляційної інстанції

Відповідно до положень ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Згідно з ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду скарги буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Відповідно до вимог ч.1 ст.268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про час і місце розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Зі змісту оскаржуваної постанови убачається, що розгляд справи в суді першої інстанції був здійснений за відсутності особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та за відсутності його захисника Соломенцева І.А.
При цьому постановою Біляївського районного суду Одеської області від 25 січня 2021 року було задоволено клопотання захисника Соломенцева І.А. про проведення судового засідання призначеного на 12 годину 35 хвилин 29 січня 2021 року в режимі відеоконференції з Приморським районним судом м. Одеси (а.с.71).
Відповідно до довідки за підписом секретаря судового засідання Біляївського районного суду Желяпової О.Ф. провести судове засідання в режимі відеоконференції виявилось неможливим у зв`язку із зайнятістю залу №230 в іншому процесі (а.с.105). 
Таким чином суд першої інстанції розглянувши справу за відсутності ОСОБА_1 та його захисника порушив право вказаних осіб на доступ до суду. 
Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі – ЄКПЛ або Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 р.; Конвенція набула чинності для України 11.09.1997 р.
Прецедентна практика ЄСПЛ, застосовуючи критерій суворості покарання за вчинення адміністративного правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, відносить адміністративні правопорушення до кримінально-правової сфери з усіма гарантіями статті 6 Конвенції.
Разом з цим, і інші адміністративні правопорушення можуть підпадати під сферу дії кримінально-правового аспекту статті 6 Конвенції. Зокрема це порушення правил дорожнього руху (позбавлення права управління - Рішення ЄСПЛ «Лутц проти Німеччини» від 25.08.1987 р.; Рішення ЄСПЛ «Маліге (Malige) проти Франції» від 23.09.1998 р.); дрібні правопорушення пов`язані з нанесенням шкоди (Рішення ЄСПЛ в справі «Лауко та Кадубеч проти Словаччини», від 2 вересня 1998 року, Reports of Judgments and Decisions 1998-VI).
ЄСПЛ дійшов висновку, що стаття 6 Конвенції не може застосовуватися з точки зору "кримінального обвинувачення" до такої міри покарання як негайне позбавлення посвідчення водія (Комюніке Секретаря Європейського Суду з прав людини стосовно рішення у справі «Ескубе проти Бельгії»).
Отже, ЄСПЛ вирішуючи питання застосування ст. 6 Конвенції не ставить в залежність виведення з під юрисдикції кримінальних судів певних видів правопорушень віднесених до юрисдикції інших органів, посадових осіб.
Виходить, що у справах про адміністративні правопорушення, на які ЄСПЛ поширює кримінально правовий аспект, - особа, щодо якої розглядається справа та потерпілий, додатково користуються гарантіями ст.6 Конвенції: право на оскарження судових рішень, право на допомогу перекладача, право на виклик та допит свідків, на розумний строк розгляду справи, негайне і достатнє інформування про характер і причини обвинувачення, право на юридичну допомогу, право на безоплатну допомогу захисника (за браком коштів), ін. Крім того, в таких справах діє презумпція невинуватості.
За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що при розгляді даної справи про адміністративне правопорушення слід керуватися в тому числі й Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини.
Апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції розглянувши справу за відсутності ОСОБА_1 та його захисника не виконав обов`язок щодо забезпечення кожному учаснику справи реального доступу до правосуддя, як то вимагається ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що тягне за собою безумовне скасування постанови суду першої інстанції.
При цьому суд апеляційної інстанції позбавлений можливості усунути порушення закону, допущені судом першої інстанції, оскільки відповідно до ч.2 ст.38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.
З матеріалів справи убачається, що події, які розглядаються, мали місце 13 листопада 2020 року. Таким чином, на момент апеляційного перегляду закінчився трьохмісячний строк накладення адміністративного стягнення, встановлений ст.38 КУпАП.
Положеннями п.7) ст.247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.
За таких обставин, апеляційний суд дійшов до висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 підлягає закриттю на підставі п.7) ст.247 КУпАП.
Враховуючи закінчення строку накладення адміністративного стягнення та необхідність закриття справи з цих підстав, апеляційний суд не розглядає інші доводи викладені в поданій апеляційній скарзі. 
Керуючись ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.38, п.7) ст.247, п.2) ч.8 ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – частково задовольнити.
Постанову Біляївського районного суду Одеської області від 29 січня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік – скасувати.
Прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 на підставі п.7) ст.247 КУпАП - у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду                                          О.О. Толкаченко