ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
Єдиний унікальний номер справи: 766/12520/20                        Головуючий у 1-й інстанції: Корольчук Н.В.
Номер провадження: 33/819/175/21                                 Доповідач: Калініна О.В.
Категорія: ст. 44-3 КУпАП
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 травня 2021 року Херсонський апеляційний суд у складі:
судді Калініної О.В.
при секретарі Осипенко С.С.
за участю адвоката Заверюхи К.О. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 04 листопада 2020 року про притягнення ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП,-
ВСТАНОВИВ:
Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 04 листопада 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. 
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 420.40 грн.
Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову від 04 листопада 2020 року скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП.
Вказує, що постанова винесена з порушенням норм матеріального і процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи і є необґрунтованими. 
Вказує, що ст. 44-3 КУпАП є бланкетною нормою, а тому у протоколі прямо має бути зазначена норма закону, порушення якої інкримінується особі.
У протоколі вказано, що ОСОБА_1 порушив підпункт 11 пункту 2 Постанови КМУ № 641 від 22.07.2020 року, проте така норма у вказаній постанові відсутня. 
Вважає, що суд першої інстанції помилково прийняв його письмові пояснення як доказ, оскільки за правовою природою письмові пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності є способом захисту та не можуть бути єдиним доказом правомірності рішення про притягнення до відповідальності за відсутності інших доказів.
Вказує, що вину у вчиненні правопорушення не визнавав, а писав те, що рекомендували поліцейські. 
Посилається на те, що суд не може самостійно перебирати на себе функції обвинувачення і відшукувати докази винуватості особи, на чому наголошує ЄСПЛ у своїх рішеннях. 
Зазначає, що з відеозапису, доданого до протоколу про вчинення адміністративного правопорушення видно лише 11 пасажирів, які перебували в автобусі РУТА д/н НОМЕР_1 на момент зупинки автобуса, разом з тим реєстраційні документи на зазначений транспортний засіб передбачають 20 місць для сидіння.
Особа, уповноважена на збирання доказів винуватості особи, склавши протокол про адміністративне правопорушення, вважала відеозапис та його письмові пояснення достатніми доказами для доведення його винуватості, проте не звернула уваги та те, що ці докази не є належними.
Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вчинення адміністративного правопорушення, адже він не узгоджується ні з відеозаписом ні з наданими письмовими поясненнями до протоколу. 
Протокол було складено не на місці зупинки транспортного засобу та майже через годину після його зупинки. 
Судом при розгляді справи не було дотримано принципу презумпції невинуватості. 
Позиції учасників судового провадження, висловлені в ході апеляційного перегляду.
Адвокат Заверюха К.О. підтримав доводи і вимоги апеляційної скарги.
ОСОБА_1 направив заяву про здійснення апеляційного розгляду за його відсутності, посилаючись на те, що з 19.04.2021 року він має виїхати за кордон. 
Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню підлягає з наступних підстав.
Мотиви суду.
Вбачається, що постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 04.11.2020 року ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 13.08.2020 року о 10.05 год. в м. Херсоні, вул. Стрітенська, 7а, керуючи автобусом РУТА д/н НОМЕР_1 , який виконував регулярні пасажирські перевезення на міському маршруті №29, перевозив пасажирів понад максимальну кількість сидячих місць згідно свідоцтва про реєстрацію, а саме 20 сидячих місць, проте в наявності було 25 пасажирів, чим порушив пп. 11 п. 2 Постанови КМУ №641 від 22.07.2020 року та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 44-3 КУпАП.
Постановою судді Херсонського апеляційного суду від 19.03.2021 року відмовлено у задоволенні клопотання адвоката Заверюхи К.О., як самостійного суб`єкта оскарження, про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови від 04.11.2020 року 
Постановою Херсонського апеляційного суду від 26.04.2021 року поновлено строк на апеляційне оскарження постанови від 04.11.2020 року ОСОБА_1 , який пропустив строк на оскарження з причин, визнаних судом поважними. 
У відповідності до ч.7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно зі ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Під час розгляду справ про адміністративні правопорушення необхідно дотримуватися принципів диспозитивності, свободи в поданні учасниками справи суду доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, забезпечення права на захист, верховенства права, а також прецедентної практики Європейського суду з прав людини, спрямованої на додержання положень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої стандарти та вимоги кримінального провадження поширюються на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справа "Надточій проти України" рішення від 15.05.2008 року, справа "Озтюрк проти Німеччини" рішення від 21.02.1984 року, "Маліге проти Франції " рішення від 23.09.1998 року, "Гурепко проти України" від 08.04.2010 року).
Диспозиція статті 44-3 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення він інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.
Вказана норма КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до нормативно-правових актів, які регулюють правила карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм.
Серед ознак такого адміністративного правопорушення обов`язково повинно бути посилання на конкретний нормативно-правовий акт, яким встановлюються відповідні правила та якого не дотрималась особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, порушивши тим самим законодавчі приписи.
Відповідно до вимог статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, зокрема суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, а також інші відомості, необхідні для вирішення справи.
При цьому суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або нормах інших нормативно-правових актів, якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 ставиться в вину те, що він здійснював перевезення пасажирів на міському автобусному маршруті в кількості більшій ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, чим порушив вимоги пп. 11 п. 2 Постанови КМУ від 22.07.2020 №641 та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП., 
Порушення підпункту 11 пункту 2 Постанови КМУ встановив у діях ОСОБА_1 і суд в оскаржуваній постанові.
Проте пункт 2 вказаної Постанови КМУ № 641 не містить жодних підпунктів, на що суд не звернув уваги. 
Тобто, у протоколі про адміністративне правопорушення не вказане правильне посилання на конкретну норму закону щодо дотримання вимог в умовах карантину, що є обов`язковою складовою об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, що прямо суперечить принципу правової визначеності.
Особа, уповноважена складати протокол, належним чином не виклала суть вчиненого адміністративного правопорушення, що призвело до неконкретності змісту зазначеного протоколу.
Суд першої інстанції на вказане порушення вимог закону уваги не звернув, обґрунтував винуватість ОСОБА_1 нормами, які не містять відомостей про заборони, що застосовані на період дії карантину.
З огляду на те, що протокол про адміністративне правопорушення є документом, який офіційно засвідчує факт вчинення особою неправомірних дій і є одним із джерел доказів та підставою подальшого провадження у справі, апеляційний суд вважає, що складений стосовно ОСОБА_1 протокол не може бути визнаний належним та достатнім доказом наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.
Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є достатнім та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.
Обставини, які зазначені посадовими особами, у протоколі про адміністративне правопорушення повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі, тоді вони можуть бути визнані судом достовірними та достатніми для висновку про винуватість особи в тому чи іншому правопорушенні.
Також слід зазначити, що згідно положень КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, при цьому суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, що інкримінуються особі.
Вказані вимоги закону також узгоджуються з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яку національні суди повинні враховувати при здійсненні правосуддя.
Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини («Малофеєв проти Росії» та «Карелін проти Росії») у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу. У такому випадку справа про адміністративне правопорушення має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.
Як видно із постанови, крім протоколу про адміністративне правопорушення, суд прийняв до уваги як докази письмові пояснення ОСОБА_1 та відеофайл з нагрудного відеореєстратора поліцейського. 
Разом з тим, із дослідженого під час апеляційного розгляду відеозапису слідує, що працівник поліції в салон автобуса не заходив і з нього неможливо встановити чи були вільні місця для сидіння пасажирів, зокрема і біля водія. 
При цьому яка саме кількість пасажирів знаходилася у салоні працівник поліції не визначав, точний підрахунок пасажирів в салоні автобуса не проводив, після чого на кінцевій зупинці автобуса проводилось складання протоколу про адміністративне правопорушення.
В доданих до протоколу матеріалах відсутні докази щодо точної кількості пасажирів, яких перевозив ОСОБА_1 , жодних письмових пояснень пасажирів, свідків з цього приводу в матеріалах справи немає.
Тому є припущенням, що в салоні автобуса знаходилося 25 пасажирів, як про те вказано у протоколі, на яких не може ґрунтуватися судове рішення.
З письмових пояснень ОСОБА_1  не вбачається, що він підтвердив факт перевезення пасажирів у кількості понад максимальну кількість сидячих міст, останнім навпаки було зазначено про наявність вільних сидячих місць, які пасажири не забажали зайняти.
Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі: презумпції невинуватості (ст. 62 Конституції України). Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння правопорушення.
Апеляційний суд приходить до висновку, що перевезення ОСОБА_1 25 пасажирів, що є більшим від кількості місць для сидіння, не підтверджуються наявними у справі доказами, а тому наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ст.44-3 КУпАП не можна вважати доведеною.
В матеріалах справи відсутні достатні, належні та допустимі докази, які поза розумним сумнівом підтверджують вчинення ОСОБА_1 правопорушення за ст. 44-3 КУпАП, а саме інкриміноване ОСОБА_1 порушення п.п.11 п. 2 Постанови КМУ № 641 від 22.07.2020 року, як про те вказано у протоколі та постанові, а тому постанова Херсонського міського суду Херсонської області про притягнення його до адміністративної відповідальності за вказаною статтею підлягає скасуванню, а провадження у цій справі — закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП. 
Апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, оскільки доводи апелянта про те, що протокол складено у іншому місці, ніж зазначене у ньому місце вчинення правопорушення, не впливають на обставини, які підлягають доказуванню у цій справі. 
Керуючись ст. 294 КУпАП апеляційний суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 04 листопада 2020 року відносно ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП скасувати.
Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 44-3 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Копію постанови направити учасниками справи у порядку ст. 295 КУпАП.

Суддя        
       Херсонського апеляційного суду                (підпис)                         О.В. Калініна