УХВАЛА
про відмову у відкритті касаційного провадження
15 червня 2021 року 
м. Київ
справа № 240/17324/20
провадження № К/9901/21256/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Єзерова А.А.,
суддів: Кравчука В.М., Стародуба О.П.,
перевіривши касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 28.12.2020 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26.05.2021 у справі № 240/17324/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання неправомірними дій, зобов`язання вчинити дії,
у с т а н о в и в:
У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якому просив:
- визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови в зарахуванні йому періодів роботи з 01.01.2019 по 28.02.2019 до страхового стажу;
- визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови в зарахуванні йому періодів роботи з 30.05.2011 по 26.07.2012; з 30.03.2014 по 30.09.2014; з 01.05.2015 по 31.05.2015; з 01.09.2016 по 27.09.2016; з 01.10.2016 по 24.11.2016, що разом становить 1 рік 10 місяців 20 днів до пільгового страхового стажу;
- визнати неправомірними дії відповідача щодо неврахування йому для обчислення розміру пенсії заробітної плати за період 01.01.2009 по 28.02.2019 роки;
- визнати неправомірними дії відповідача щодо неврахування йому до пільгового страхового стажу періоди роботи на шахті імені Фрунзе (запис в трудовій книжці № 17) з 31.03.2014 по 05.02.2017 із розрахунку 1 рік за 2 роки у відповідності до статті 8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці";
- визнати неправомірними дії відповідача щодо неврахування йому до пільгового страхового стажу період його участі в антитерористичної операції, забезпеченні її проведення і захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції з 09.11.2017 по 04.03.2018, з 21.03.2018 по 26.04.2020 - один місяць служби за три до пільгового стажу роботи;
- зобов`язати відповідача зарахувати йому періоди роботи з 01.01.2019 по 28.02.2019 до його страхового стажу;
- зобов`язати відповідача зарахувати йому періоди роботи з 30.05.2011 по 26.07.2012; з 30.03.2014 по 30.09.2014; з 01.05.2015 по 31.05.2015; з 01.09.2016 по 27.09.2016; з 01.10.2016 по 24.11.2016, що разом становить 1 рік 10 місяців 20 днів до пільгового страхового стажу;
- зобов`язати відповідача врахувати йому для обчислення розміру пенсії заробітної плати за період 01.01.2009 по 28.02.2019 роки;
- зобов`язати відповідача зарахувати йому до пільгового страхового стажу періоди роботи на шахті імені Фрунзе з 31.03.2014 по 05.02.2017 рік із розрахунку 1 рік за 2 роки у відповідності до статті 8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці";
- зобов`язати відповідача зарахувати йому до пільгового страхового стажу періоди його участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції з 09.11.2017 по 04.03.2018, з 21.03.2018 по 26.04.2020 - один місяць служби за три до пільгового стажу роботи;
- зобов`язати відповідача перерахувати йому з 09.03.2019 пенсію із врахуванням включених періодів до його страхового/пільгового стажу у порядку та розмірах передбачених ст.14 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 28.12.2020, яке було залишене без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26.05.2021, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, внаслідок чого:
- визнано неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови в зарахуванні ОСОБА_1 періодів роботи з 01.01.2019 по 28.02.2019 до страхового стажу;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати ОСОБА_1 періоди роботи з 01.01.2019 по 28.02.2019 до його страхового стажу;
- визнано неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо неврахування ОСОБА_1 для обчислення розміру пенсії заробітної плати за період з 01.02.2010 по 28.02.2019;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області врахувати ОСОБА_1 для обчислення розміру пенсії заробітної плати за період з 01.02.2010 по 28.02.2019;
- визнано неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо неврахування ОСОБА_1 до пільгового страхового стажу період його участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції з 09.11.2017 по 04.03.2018, з 21.03.2018 по 26.04.2020 - один місяць служби за три;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового страхового стажу періоди його участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції з 09.11.2017 по 04.03.2018, з 21.03.2018 по 26.04.2020 - один місяць служби за три до пільгового стажу роботи;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області перерахувати ОСОБА_1 з 09.03.2019 пенсію із врахуванням включених періодів до його страхового/пільгового стажу у порядку та розмірах передбачених ст. 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення";
- у задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
Не погоджуючись із такими судовими рішеннями, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області подало касаційну скаргу до Верховного Суду, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанцій та ухвалити в цій справі нове судове рішення про відмову в позові повністю.
Дослідивши зміст касаційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, колегія суддів дійшла висновку про те, що у відкритті касаційного провадження у цій справі належить відмовити з огляду на таке.
Приписами пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України передбачено, що однією із основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України (далі за текстом -КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їхнього перегляду в апеляційному порядку, можуть реалізувати право на їхнє оскарження у касаційному порядку тільки у визначених законом випадках.
Тому розв`язуючи питання про прийнятність касаційної скарги, Верховний Суд, насамперед, має з`ясувати, чи належить справа, що в ній подається касаційна скарга, за своїми ознаками до тих справ, судові рішення в яких можуть оскаржуватися у касаційному порядку.
Законодавець у КАС України встановив диференційований підхід до визначення категорій справ, які належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, за критерієм їхньої складності, виокремивши з-поміж них справи незначної складності, для яких з огляду на їхні змістовні ознаки встановлений особливий порядок судового розгляду, зокрема й щодо можливості їхнього касаційного оскарження.
За приписами пункту 20 частини першої статті 4 КАС України адміністративною справою незначної складності (малозначна справа) вважається адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.
У частині шостій статті 12 КАС України закріплено перелік справ, які для мети КАС України слід вважати справами незначної складності. Зокрема, положеннями пункту 3 частини шостої статті 12 КАС України передбачено, що для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Спір у цій справі виник через дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо порядку обчислення страхового та пільгового стажу ОСОБА_1 , розміру його пенсійного забезпечення та умов призначення пенсії. Тому з огляду на те, що предметом спору є дії суб`єкта владних повноважень щодо обчислення пенсійного забезпечення особи, ця справа є справою незначної складності відповідно до вимог пункту 3 частини шостої статті 12 КАС України.
Водночас за правилами пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Буквальне тлумачення положень зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що процесуальний закон пов`язує можливість касаційного перегляду у справах незначної складності тільки з тими юридичними фактами, вичерпний перелік яких викладений у підпунктах «а», «б», «в» та «г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України. Водночас обов`язок доведення наявності таких виняткових обставин покладається на особу, яка звертається до суду з касаційною скаргою.
Вказані критерії прийнятності касаційної скарги встановлені задля можливості забезпечення Верховним Судом ключової мети касаційного перегляду - виправлення судових помилок та усунення недоліків судочинства, що призвели до порушення прав учасників справи. Тобто касаційний перегляд за своєю сутністю має екстраординарний характер і спрямований на забезпечення основоположних гарантій справедливого судового розгляду, які становлять зміст конституційного принципу верховенства права.
У касаційній скарзі заявник зазначає про обставини, на підставі яких Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області відмовило позивачу під час обчислення розміру пенсії зарахувати до його страхового/пільгового стажу певні періоди роботи, а також надає правове обґрунтування наведеним ним обставинам.
Натомість ці обставини та аргументи не є підставою для касаційного перегляду справи незначної складності, оскільки скаржник не обґрунтував у касаційній скарзі того, чи стосується касаційна скарга питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; чи був скаржник позбавлений можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, під час розгляду іншої справи; чи справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; чи суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Колегія суддів також не встановила випадків, зазначених у пункті 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, які могли б слугувати підставою для відкриття касаційного провадження у справі незначної складності.
Відповідно до вимог пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
З огляду на те, що касаційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області подана на судове рішення, яке за законом не належить оскаржувати у касаційному порядку, у відкритті провадження за цією скаргою треба відмовити.
Керуючись приписами статей 12, 328, 333 КАС України, Верховний Суд
у х в а л и в:
1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 28.12.2020 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26.05.2021 у справі № 240/17324/20.
2. Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами надіслати скаржнику.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач                                                                                          А.А. Єзеров

Суддя                                                                                                              В.М. Кравчук

Суддя                                                                                                              О.П. Стародуб