ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"20" травня 2021 р.           Справа№ 911/2581/14 (911/2410/20)
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Копитової  О.С.
суддів:            Сотнікова  С.В. 
          Грека  Б.М. 
 
за участю секретаря судового засідання: Гуньки О.В.
у присутності представників сторін згідно протоколу судового засідання 
від 20.05.2021 року
розглянувши матеріали за апеляційними скаргами закритого акціонерного товариства «Макарово», товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінгруп Фактор» та товариства з обмеженою відповідальністю «Овостар»
на рішення господарського суду Київської області від 30.11.2020 року
у справі № 911/2581/14 (911/2410/20) (суддя Янюк О.С.) 
за позовом          ліквідатора закритого акціонерного товариства «Макарово», арбітражного керуючого Цвітненка Дмитра Миколайовича
до товариства з обмеженою відповідальністю «Овостар»
про витребування майна
у відокремленому провадженні в межах справи № 911/2581/14
за заявою          публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра»
до закритого акціонерного товариства «Макарово»
про банкрутство,
                                                  ВСТАНОВИВ:
Рішенням господарського суду Київської області від 30.11.2020 року у справі №911/2581/14(911/2410/20) у задоволені позову ліквідатора закритого акціонерного товариства «Макарово» арбітражного керуючого Цвітненка Д.М. до товариства з обмеженою відповідальністю «Овостар» про витребування майна від 19.08.2020 року відмовлено повністю.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням місцевого господарського суду, до апеляційного суду з апеляційними скаргами від імені боржника звернулися арбітражний керуючий  Цвітненко Д.М. та арбітражний керуючий Гладій О.В., товариство з обмеженою відповідальністю «Овостар» (надалі по тексту -ТОВ «Овостар») та товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінгруп Фактор» (надалі - по тексту ТОВ «ФК «Фінгруп Фактор»). 
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу арбітражний керуючий Цвітненко Д.М. зазначає, що висновок суду першої інстанції про сплив позовної давності зроблений без урахування ст. 264 Цивільного кодексу України, якою встановлена можливість переривання строку позовної давності, та без урахування фактичних обставин справи.
Апелянт вказує, що Голова ліквідаційної комісії ЗАТ «Макарово»   Ігнатенко С.Б. неодноразово звертався з позовами до суду з метою застосування наслідків визнання недійсними прилюдних торгів проведених 04.02.2013 року та повернення цілісного майнового комплексу у власність боржника. Позови, з якими звертався Ігнатенко С.Б. стосувалися вимоги, право на яку має ліквідатор ЗАТ «Макарово» арбітражний керуючий Цвітненко Д.М. Таким чином, на думку останнього, кожного разу при пред`явленні позову, перебіг позовної давності переривався.
При цьому, посилаючись на рішення Апеляційного суду Київської області від 23.11.2017 року  у справі №370/401/17 та ст. 253 Цивільного кодексу України, арбітражний керуючий  Цвітненко Д.М. зазначає, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок і відповідно перебіг строку позовної давності почався спочатку з наступного дня після постановлення Апеляційним судом Київської області ухвали, яка набрала законної сили, тобто з 24.11.2017 року.
Отже, на думку арбітражного керуючого, строк позовної давності потрібно рахувати з 24.11.2017 року.
Підсумовуючи апеляційну скаргу арбітражний керуючий Цвітненко Д.М. просить апеляційний суд скасувати рішення господарського суду Київської області від 30.11.2020 року у справі № 911/2581/14 (911/2410/20) та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.
З аналогічних підстав, від імені боржника  до апеляційного суду зі скаргою на рішення господарського суду Київської області від 30.11.2020 року звернувся арбітражний керуючий Гладій О.В., який виконував повноваження ліквідатора боржника в період з 16.11.2020 року по 19.01.2021 року. 
Крім того, не погоджуючись з рішенням місцевого суду з апеляційною скаргою звернулось ТОВ «ФК «Фінгруп Фактор», в якій обґрунтовуючи підстави звернення з зазначеною скаргою  зазначає, що розгляд даної справи безпосередньо стосується майнових прав та інтересів останнього, як кредитора у межах справи №911/2581/14 про банкрутство  ЗАТ «Макарово» та як третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору у справі №911/4822/13, а його незалучення у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору у справі №911/2581/14(911/2410/20) є неправомірним.
Останній зазначає, ТОВ «ФК «Фінгруп Фактор» є правонаступником публічного акціонерного товариства «КБ «Надра» (надалі по тексту ТОВ «КБ «Надра»), на підставі ухвали господарського суду Київської області від 12.10.2020 року у справі №911/2581/14 і відповідно оспорюване рішення безпосередньо стосується майнових прав та інтересів ТОВ «ФК «Фінгруп Фактор», оскільки за результатами проведених 04.02.2013 року прилюдних торгів,  які були визнані недійсними, з реалізації належного ЗАТ «Макарово»  майна, що є предметом спору у даній справі ПАТ «КБ «Надра» було перераховано 22     310     030 грн.
ТОВ «ФК «Фінгруп Фактор» вважає, що судом першої інстанції безпідставно не було його залучено до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача.
Також у своїй апеляційній скарзі представник ТОВ «ФК «Фінгруп Фактор» зазначає, що суд першої інстанції з одного боку дійшов до правильного висновку, щодо порушення майнових прав скаржника та існування правових підстав для витребування майна з володіння ТОВ «Овостар», але одночасно дійшов до помилкового висновку щодо спливу строку позовної давності за заявленими позовними вимогами.
Скаржник вважає, що висновок суду першої інстанції щодо спливу позовної давності є передчасним, оскільки відповідно до положень Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
При цьому, скаржник зазначає, що відповідно до положень Цивільного кодексу України позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач і після переривання перебіг позовної давності розпочинається спочатку. Але судом першої інстанції жодним чином не було досліджено питання щодо переривання строку позовної давності під час винесення оскаржуваного рішення та не враховано, що позовна давність переривалась в зв`язку із розглядом  судових справ № 911/4822/13, № 911/2419/15, № 911/706/16, 370/401/17, що є підставою для його скасування.
Крім того, в апеляційній скарзі ТОВ «ФК «Фінгруп Фактор» просить суд одночасно дослідити та з`ясувати причини поважності пропуску стороною строку позовної давності в разі, якщо суд апеляційної інстанції не погодиться з позицією апелянта щодо переривання строку позовної давності.
Підсумовуючи апеляційну скаргу представник просить залучити ТОВ «ФК «Фінгруп Фактор»  у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору у справі №911/2581/14 (911/2410/20), скасувати ухвалу господарського суду Київської області від 09.11.2020 року та рішення господарського суду Київської області від 30.11.2020 року у справі №911/2581/14(911/2410/20) та прийняти нове, яким позовні вимоги ліквідатора ЗАТ «Макарово» Цвітненко Д.М.  задовольнити в повному обсязі.
Також, як зазначено вище,  до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось ТОВ «Овостар». ТОВ «Овостар» не погоджується з мотивувальною частиною рішення господарського суду Київської області від 30.11.2020 року у справі №911/2581/14(911/2410/20) та просить її змінити, відмовивши у задоволенні позовних вимог з підстав:
-  позивач, як власник майна переданого на примусову реалізацію, не має права віндикаційної вимоги до набувача цього майна (постанова Верховного Суду від 25.11.2020 року у справі № 442/4841/17) 
-  витребування у ТОВ «Овостар» як добросовісного набувача спірного майна, становитиме непропорційне втручання у право на мирне володіння майном, що є порушенням ст. 1 Першого протоколу до Конвенції.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу скаржник зазначає, що судом першої інстанції не враховано правові позиції Верховного Суду, згідно яких у випадку якщо майно вибуло з володіння ЗАТ «Макарово»  за результатами його продажу в межах примусового виконання рішення, підстави для задоволення позову про витребування відсутні. 
Представник ТОВ «Овостар» зазначає, що спірне майно не було втрачено позивачем, а було арештоване в межах виконавчого провадження та продано з публічних торгів відповідно до порядку, встановленого для виконання судового рішення і відповідно до ч. 2 ст. 388 Цивільного кодексу України не може бути витребувано від добросовісного набувача, а посилання суду на постанову  Верховного Суду від 05.06.2019 року у справі №926/1288/18 є безпідставним, оскільки обставини справ є абсолютно різними, зокрема, в межах вказаної справи судами встановлено обставини притягнення державного виконавця до кримінальної відповідальності.
Натомість судом першої інстанції залишено поза увагою висновки Верховного Суду висловлені у постанові №345/4014/17 від 18.12.2019 року на яку посилався відповідач та яка винесена у справі в якій обставини справи є аналогічними даній справі, а саме заявлена вимога про витребування майна після визнання торгів недійсними. В зазначеній постанові судом зазначено, що у разі визнання торгів недійсними у первісний шлях реституції повертаються сторони договору - організатор торгів та їх переможець. Отже після цього майно підлягає повторному продажу з публічних торгів відповідно до порядку, встановленого для виконання судового рішення, оскільки задоволення позову про визнання торгів недійсними не скасовує судового рішення для виконання якого такі торги були проведені, а позивач, як власник майна переданого на примусову реалізацію не має права індикаційної вимоги до набувача цього майна, а наявність судового рішення про визнання недійсними прилюдних торгів не є безумовною підставою для повернення майна у власність його попереднього власника.
Також апелянт наголошує на порушенні Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у випадку задоволення позову та вказує, що стаття 1 Першого протоколу гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність, і для оцінки додержання «справедливого балансу» в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за якими майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується.
Апелянт вважає, що майно вибуло з володіння боржника за обставин його власної недобросовісної поведінки, в зв`язку з невиконанням грошових зобов`язань перед ТОВ «КБ "Надра», натомість ТОВ «Овостар» є добросовісним набувачем майна, який не знав і не міг знати про відсутність у продавця прав на його відчуження.
Також ТОВ «Овостар» зазначає, що на момент набуття останнім у власність спірного майна, воно було належним чином зареєстровано за продавцями ТОВ «БВВ ЕКВИПМЕНТ» та  ТОВ «БВ ТРЕЙДІНГ» судові спори щодо майна були відсутні.
Також скаржник зазначає, що після придбання майна, ТОВ «Овостар»   витративши значні кошти, провело повну реконструкцію майна та запустило виробництво, і на сьогодні використовує зазначене майно у власній господарській діяльності, що об`єктивно свідчить про те, що дії ТОВ «Овостар» є добросовісними.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями та протоколів передачі апеляційної скарги раніше визначеному складу суду зазначені апеляційні скарги передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Остапенко О.М., судді: Верховець А.А., Отрюх  Б.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.02.2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційними скаргами, об`єднано їх в одне апеляційне провадження для спільного розгляду та призначено справу до розгляду на 11.02.2021 року за участю повноважних представників учасників провадження у справі.
На адресу апеляційного суду від ТОВ «Овостар» та арбітражного керуючого Цвітненка Д.М. надійшли клопотання про закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ЗАТ «Макарово», яка підписана арбітражним керуючим Гладієм О.В. з підстав відсутності у останнього повноважень на підписання апеляційної скарги від імені боржника.
Ухвалою від 11.02.2021 року Північний апеляційний господарський суд відмовив в задоволенні зазначених клопотань з підстав їх необґрунтованими та визнав наявність у арбітражного керуючого Гладія О.В. повноважень на звернення до апеляційною скаргою від імені боржника станом на дату її підписання.
В зв`язку з тим, що апеляційна скарга арбітражного керуючого Цвітненко Д.М. (діючий ліквідатор боржника) та арбітражного керуючого Гладія О.В. (ліквідатор боржника в період з 16.11.2020 року по 19.01.2021 року) аналогічні за змістом, подані від імені боржника за наявності у вказаних осіб відповідних повноважень, що підтверджено ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.02.2021 року,  колегія суддів вважає за доцільне розглядати зазначені апеляційні скарги спільно, як апеляційну скаргу боржника.
04.02.2021 року через відділ документального забезпечення суду від боржника надійшов відзив на апеляційну скаргу ТОВ «Овостар». 
В поданому відзиві ліквідатор зазначає, що місцевим судом вірно зазначено та не заперечувалося, ТОВ «Овостар» відповідно до ч. 1 ст. 388 Цивільного кодексу України є добросовісним набувачем спірного майна, який придбав відповідне майно за відплатними договорами у ТОВ «БВ Трейдінг» та ТОВ «БВВ Еквипмент», які на час укладення відповідних договорів купівлі- продажу, зокрема, земельної ділянки та цілісного майнового комплексу відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта були вказані як власники зазначеного майна.
Також арбітражний керуючий зазначає, що місцевим судом вірно зазначено, що в особи, яка придбала майно  у зв`язку з її продажем у порядку, встановленому для виконання судових рішень, витребування майна не допускається, хоча б воно і вибуло з володіння власника поза його волею.
Арбітражний керуючий зазначає, що витребуване майно було придбано ТОВ «Рейкон» на прилюдних торгах/аукціону з реалізації належного боржнику майна на виконання органом виконавчої служби відповідних рішень суду.
Зазначені торги/аукціон у судовому порядку визнані недійсними.
Таким чином, арбітражний керуючий вважає, що вирішуючи питання застосування до спірних правовідносин положень ч. 2 ст. 388 Цивільного кодексу України, необхідно враховувати, що позов ліквідатора ЗАТ «Макарово» про витребування майна в особи, яка придбала його в результаті публічних торгів, проведених у порядку, встановленому для виконання судових рішень, підлягає задоволенню, якщо торги були визнані недійсними, оскільки недійсний правочин у відповідності з ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. 
Підсумовуючи відзив арбітражний керуючий зазначає, що погоджується з позицією місцевого суду, де зазначено, що розпорядження майном особами, не у спосіб та не у межах повноважень, передбачених, зокрема, Законом України «Про виконавче провадження», не є вираженням волі власника майна на вибуття такого майна з його володіння, що дає підстави повернення майна володільцю, шляхом його витребування у відповідачів як добросовісних набувачів, в порядку ч. 1 ст. 388 Цивільного кодексу України.
Враховуючи вищевикладене арбітражний керуючий просить суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги ТОВ «Овостар».
Також 04.02.2021 року через відділ документального забезпечення суду від ТОВ «Овостар» надійшов відзив на апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Фінгруп Фактор». 
У поданому відзиві представник зазначає, що ТОВ "ФК "Фінгруп Фактор", як правонаступник ПАТ «КБ «Надра» у справі про банкрутство ЗАТ «Макарово»  безпідставно змінив свою позицію щодо статусу ЦМК, а вимога про повернення майна банкруту свідчить лише про те, що ТОВ "ФК "Фінгруп Фактор" бажає за рахунок законного та добросовістного власника ЦМК, яким є ТОВ «Овостар», повторно задовольнити вимоги за кредитними договорами.
Щодо твердження ТОВ "ФК "Фінгруп Фактор" про те, що строки позовної давності не пропущено, оскільки позовна давність переривалася у зв`язку із розглядом певних судових справ, ТОВ «Овостар» зазначає, що вказане твердження є необґрунтованим, оскільки єдиною справою з вказаного переліку, яка за своїми ознаками може бути визнана такою, що є схожою за предметом спору та матеріально-правовими підставами є справа №911/706/16 за позовом ЗАТ «Макарово» до ТОВ «Рейкон» про витребування майна із чужого незаконного володіння.
Провадження у даній справі було відкрито відповідно до  ухвали суду від 03.03.2016 року. З сайту «Судова влада України» вбачається, що позовна заява ЗАТ «Макарово»   до ТОВ «Рейкон»  про витребування майна із чужого незаконного володіння була подана 02.03.2016 року.
Таким чином, враховуючи вищезазначене, представник ТОВ «Овостар» зазначає, що навіть якщо врахувати те, що поданням цього позову строк перервався, то новий строк позовної давності почав перебіг наступного дня після пред`явлення позову, тобто, 03.03.2016 року.
Отже, враховуючи положення ст. 257 Цивільного кодексу України, згідно якої загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, строк позовної давності за вимогами ЗАТ «Макарово» сплив 03.03.2019 року.
Тому, на думку представника ТОВ «Овостар», в будь-якому випадку позов який розглядається в межах цієї справи, подано за межами строку позовної давності.
Крім того, представником у відзиві зазначено, що ані під час розгляду справи в суді першої інстанції, ані в апеляційній скарзі ТОВ «ФК «Фінгруп Фактор» не наведено жодних причин, які з об`єктивних, незалежних  від позивача підстав, унеможливлювали або істотно утруднювали подання позову в межах строку позовної давності.
При цьому, ТОВ «Овостар» вважає, що у ТОВ «ФК «Фінгруп Фактор» взагалі відсутні повноваження для звернення з апеляційною скаргою, як у особи, яка не брала участі у справі і суд вирішив питання про її права та обов`язки, оскільки ТОВ «ФК «Фінгруп Фактор» приймав участь під час розгляду справи, проте не скористався правом на звернення до суду про залучення в якості тертої особи; в мотивувальній та резолютивній частинах оскаржуваного судового рішення суд не вказував питання про права та обов`язки ТОВ «ФК «Фінгруп Фактор», в зв`язку з чим на думку ТОВ «Овостар» апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «ФК «Фінгруп фактор» підлягає закриттю на підставі п. 3 ч. 1 ст. 264 ГПК України.
 Також окремо від відзиву ТОВ «Овостар» було подано клопотання про закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ТОВ «ФК «Фінгруп Фактор» на підставі п. 2 ч. 1 ст. 264 ГПК України, оскільки вказану апеляційну скаргу підписано особою, яка не має права її підписувати.
15.02.2021 року через відділ документообігу суду від ТОВ «ФК «Фінгруп Фактор» надійшли заперечення на клопотання ТОВ «Овостар» від 04.02.2021 року про закриття апеляційного провадження.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.02.2021 року у задоволенні клопотання ТОВ «Овостар» про закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ТОВ «ФК «Фінгруп Фактор» відмовлено.
Іншою ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.02.2021 року розгляд справи №911/2581/14 (911/2410/20) відкладено на 25.02.2021 року та залучено ТОВ «ФК «Фінгруп Фактор» до участі у справі №911/2581/14 (911/2410/20)  у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача.
Також,  04.02.2021 року через відділ документального забезпечення суду від представника ТОВ «Овостар» надійшов відзив на апеляційні скарги ЗАТ «Макарово».
В поданому відзиві представник зазначає, що вважає вимоги апеляційних скарг боржника необґрунтованими та такими, що не відповідають положенням законодавства та судовій практиці.
Представник скаржника зазначає, що боржник як на підставу своїх вимог посилається на справу №370/401/17, судові рішення у якій нібито, стали підставою для переривання строків позовної давності у справі №911/2581/14(911/2410/20).
Скаржник стверджує, що підстави на обов`язкові умови для переривання строку позовної давності за вимогами ліквідатора ЗАТ «Макарово» Цвітненка Д.М. про витребування майна - відсутні, оскільки у справі №370/401/17, на яку посилається ліквідатор Цвітненко Д.М. предметом позову була вимога ЗАТ «Макарово» про скасування нотаріальних дій з видачі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів. Натомість, у межах справи №911/2581/14 ліквідатор Цвітненко Д.М. звернувся із зовсім іншими вимогами - із заявою про витребування майна із чужого незаконного володіння.
З посиланням на судову практику представник стверджує, що пред`явлення позову з іншим предметом позову та з іншими матеріально-правовими підставами, не перериває строків позовної давності.
Крім того, вимоги у справі №370/401/17 ЗАТ «Макарово» пред`являло до приватного нотаріуса Макарівського районного нотаріального округу Київської області. Натомість, відповідачем у справі №911/2581/14(911/2410/20) є ТОВ «Овостар».
На думку представника ТОВ «Овостар», звернення з позовом до приватного нотаріуса у справі №370/401/17 жодним чином не вплинуло на строки позовної давності з вимогами про витребування майна з володіння ТОВ «Овостар» у даній справі.
Таким чином, представник ТОВ «Овостар» вважає, що доводи боржника щодо подання позову у даній справі в межах трирічного строку позовної давності суперечать чинному законодавству та судовій практиці, адже підстави для переривання перебігу позовної давності у даному випадку відсутні.
Щодо пропуску строків позовної давності навіть з урахуванням переривання строків, представник скаржника зазначає, що не погоджується з твердженням боржника про те, що перебіг строку позовної давності слід рахувати з наступного дня після постановлення судом рішення від 23.11.2017 року у справі №370/401/17, а саме - з 24.11.2017 року, оскільки враховуючи положення статті 253 Цивільного кодексу України, новий строк позовної давності (після його переривання) починає свій перебіг наступного дня після пред`явлення позову.
Таким чином, навіть якщо припустити, що поданням позову у справі №370/401/17 строк перервався, ліквідатор Цвітненко Д.М. звернувся до суду з позовом 19.08.2020 року, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності.
Також представником зазначено, що у  справі №370/401/17 позов ЗАТ «Макарово» до приватного нотаріуса Макарівського районного нотаріального округу Київської області про скасування нотаріальних дій було подано 22.02.2017 року.
Отже, перебіг позовної давності перервався пред`явленням позову  у справі №370/401/17 та почався  спочатку з наступного дня після подання, а саме, 23.02.2017 року.
Тобто, враховуючи вищезазначене, представник скаржника вважає, що в будь-якому випадку строк позовної давності сплив 23.02.2020 року. Отже, позов в даній справі подано поза межами строку позовної давності.
Крім того, на електронну адресу суду, а також через відділ документального забезпечення суду від представника ТОВ «ФК «Фінгруп Фактор» надійшов відзив на апеляційну скаргу ТОВ «Овостар».
В поданому відзиві представник зазначає, що оскільки у даній справі майно придбавалось набувачем не в порядку, встановленому для виконання судового рішення, а на прилюдних торгах у порядку здійснення виконавчого провадження про звернення стягнення на нерухоме майно,  тому ТОВ «ФК «Фінгруп Фактор» вважає безпідставними доводи скаржника щодо помилкового застосування судами до даних правовідносин норм ч. 1 ст. 388 Цивільного кодексу України та необхідності застосування норм ч. 2 цієї статті.
Також представник ТОВ «ФК «Фінгруп Фактор» вважає, що матеріалами та обставинами справи підтверджується вибуття з володіння боржника власного майна поза його волею та на незаконних підставах, оскільки до вибуття майна призвів правочин, який судом визнано недійсним і цей правочин в силу ст. 216 Цивільного кодексу України не створює правових наслідків з дня його вчинення, в тому числі й переходу права власності.
Установлення цього факту є достатнім для того, щоб у ЗАТ «Макарово» виникли правові підстави для витребування спірного нерухомого майна в порядку ст. 388 Цивільного кодексу України, оскільки права особи, яка вважає себе власником майна, не захищаються шляхом задоволення позову до добросовісного набувача з використанням ст.ст. 215 та 216 Цивільного кодексу України.
На думку представника ТОВ «ФК «Фінгруп Фактор» такий захист можливий шляхом задоволення віндикаційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені ст. 388 Цивільного кодексу України.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, представник ТОВ «ФК «Фінгруп Фактор» просить суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги ТОВ «Овостар» про скасування оскаржуваного рішення у даній справі у повному обсязі.
11.02.2021 року у судовому засіданні оголошено перерву до 16.02.2021 року.
16.02.2021 через відділ документообігу суду від ТОВ «ФК «Фінгруп Фактор» надійшла відповідь на відзив ТОВ «Овостар» від 04.02.2021 року на апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Фінгруп Фактор».
У поданій відповіді представник зазначає, враховуючи те, що майно, витребування якого є предметом позову ліквідатора ЗАТ «Макарово» арбітражного керуючого Цвітненко Д.М. у межах справи №911/2581/14 (911/2410/20), вибуло на підставі правочину, котрий було визнано судом недійсним відповідно по положень статей 216 та 388 Цивільного кодексу України, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що за умови, коли прилюдні торги/аукціон з реалізації майна ЗАТ «Макарово» було судовим рішенням визнано недійсними, то зазначена обставина є свідченням того, що майно за таким правочином вибуло всупереч волі власника.
Також представник зазначає, що у разі якщо апеляційний суд дійде до висновку про відсутність підстав, що підтверджують переривання позовної давності для звернення до суду ліквідатором ЗАТ «Макарово» Цвітненко Д.М. до ТОВ «Овостар» із позовом про витребування майна  у зв`язку із розглядом у судовому порядку справ №911/2419/15, 911/706/16, №370/401/17, ТОВ «ФК «Фінгруп Фактор» просить суд визнати поважними причини пропуску позовної давності внаслідок бездіяльності раніше призначеного ліквідатора банкрута та вчинення ним дій не в інтересах банкрута та його кредиторів, тобто обставин, що робили утрудненим.
25.02.2021 року на електронну адресу суду від ТОВ «ФК «Фінгруп Фактор» надійшла заява про закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Овостар», яку, відповідно до протоколу судового засідання від 25.02.2021 року,  було відкликано представником ТОВ «ФК «Фінгруп Фактор».
Також 25.02.2021 року на електронну адресу від ТОВ «Овостар» надішли додаткові пояснення, в яких останній заперечує проти поважності причин пропуску строку позовної давності та наполягає на застосуванні принципу справедливого балансу в спірних правовідносинах, в яких, на думку ТОВ «Овостар»  знаходяться ЗАТ «Макарово», колишній власник спірного майна, який внаслідок своєї недобросовісної поведінки (невиконання умов кредитного договору) втратив його і це майно було реалізовано для часткового погашення заборгованості, а також ТОВ «ФК «Фінгруп Фактор», який вже отримав часткове задоволення своїх вимог за рахунок спірного майна, як правонаступник ПАТ «КБ «Надра», а з іншого боку знаходиться ТОВ «Овостар», як добросовісний набувач спірного майна, який  здійснив значні грошові витрати, як на придбання спірного майна, так і на його відновлення та модернізацію.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, представник вважає, що враховуючи необхідність додержання принципу «справедливого балансу» в питаннях позбавлення права, задоволення віндикаційного позову і витребування майна у ТОВ «Овостар», як добросовісного набувача спірного майна, становитиме непропорційне втручання у право на мирне володіння майном, що є порушенням ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, і як наслідок є підставою для відмови в позові.
25.02.2021 року в судовому засіданні оголошено перерву до 25.03.2021 року.
До початку судового засідання через відділ документального забезпечення суду від ліквідатора банкрута надійшло повідомлення про скасування довіреностей, від ТОВ «Овостар» - супровідний лист  про долучення документів до матеріалів справи, а від представника ТОВ «ФК «Фінгруп Фактор»- клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв`язку із виявленим захворюванням на коронавірус COVID-19. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.03.2021 року розгляд справи №911/2581/14 (911/2410/20)  відкладено на 30.03.2021 року.
26.03.2021 року на електронну пошту суду апеляційної інстанції від ТОВ «ФК «Фінгруп Фактор» надійшла заява про відвід колегії Північного апеляційного господарського суду у справі № 911/2581/14 (911/2410/20), в якій заявник просить, зокрема, задовольнити заяву про відвід колегії Північного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Остапенка О.М., суддів: Верховця А.А., Отрюха Б.В. від розгляду справи №911/2581/14 (911/2410/20); передати дану справу на перерозподіл у відповідності до положень ст. 32 ГПК України.
За наслідками розгляду вказаної заяви ухвалою суду від 29.03.2021 року заяву ТОВ «ФК «Фінгруп Фактор» про відвід колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у справі №911/2581/14 (911/2410/20) визнано необґрунтованою та відмовлено у її задоволенні.
30.03.2021 року через відділ документального забезпечення суду засобами електронного зв`язку від Ігнатенка С.Б. надійшла заява про залучення його до участі у справі у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, а від представника ТОВ «ФК «Фінгруп Фактор» - заява про відвід колегії Північного апеляційного господарського суду у справі №911/2581/14 (911/2410/20), в якій заявник просить, зокрема, задовольнити заяву про відвід колегії Північного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Остапенка О.М., суддів: Верховця А.А., Отрюха Б.В. від розгляду справи №911/2581/14 (911/2410/20); передати дану справу на перерозподіл у відповідності до положень ст. 32 ГПК України.
За наслідками розгляду в судовому засіданні заяви ТОВ «ФК «Фінгруп Фактор» ухвалою суду від 30.03.2021 року вказану заяву про відвід колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у справі №911/2581/14 (911/2410/20) визнано необґрунтованою та відмовлено у її задоволенні.
01.04.2021  року через відділ документального забезпечення суду від Ігнатенка С.Б. надійшла аналогічна заява про залучення його до участі у справі у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, що надійшла на електронну адресу суду 30.03.2021 року.
30.03.2021 року суддями Остапенком О.М., Верховцем А.А. та         Отрюхом Б.В. заявлено самовідвід від розгляду апеляційних скарг ліквідатора ЗАТ «Макарово» арбітражного керуючого Цвітненка Д.М., ТОВ «ФК «Фінгруп Фактор», ТОВ «Овостар» та ліквідатора ЗАТ «Макарово» арбітражного керуючого Гладія О.В. на рішення господарського суду Київської області від 30.11.2020 року у справі №911/2581/14 (911/2410/20), який мотивовано наявністю обставини, які виключають можливість участі вказаних суддів у розгляді даної справи.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.03.2021 року задоволено заяву суддів Остапенка О.М., Верховця А.А. та Отрюха Б.В. про самовідвід у справі №911/2581/14(911/2410/20). Матеріали справи №911/2581/14(911/2410/20) передано для здійснення визначення складу судової колегії автоматизованою системою у відповідності до положень ст. 32 Господарського процесуального кодексу України. 
Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від  02.04.2021 року, у зв`язку з задоволенням заяв суддів Остапенка О.М., Верховця А.А., Отрюха Б.В. про самовідвід, призначено повторний автоматизований розподіл справи.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.04.2021 року та протоколів передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу)(складу суду) від 02.04.2021 року справу №911/2581/14(911/2410/20) передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді: Копитової О.С., суддів: Грека Б.М., Сотнікова С.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.04.2021 року прийнято до свого провадження апеляційні скарги ліквідатора закритого акціонерного товариства «Макарово» арбітражного керуючого Цвітненка Д.М., товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Фінгруп Фактор», товариства з обмеженою відповідальністю «Овостар» та ліквідатора Закритого акціонерного товариства «Макарово» арбітражного керуючого Гладія О.В. на рішення господарського суду Київської області від 30.11.2020 року по справі № 911/2581/14 (911/2410/20) та призначено до розгляду на 21.04.2021 року.
15.04.2021 року на електронну адресу суду від Старшого Торгового Радника Посольства Канади в Україні - Адама Барболета надійшло клопотання про участь у судовому засіданні у якості вільного слухача.
20.04.2021 року через відділ документообігу суду від ТОВ «ФК «Фінгруп Фактор» надійшли додаткові заперечення на апеляційну скаргу ТОВ «Овостар».
В поданих запереченнях представник зазначає, що вважає, що витребування майна з володіння   ТОВ «Овостар» на користь ЗАТ «Макарово» не є порушенням порушення ч.1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, оскільки втручання держави у право особи мирно володіти своїм майном за заявленими ЗАТ «Макарово» вимогами є законним заходом, який переслідує як особистий інтерес ЗАТ «Макарово», спрямований на захист його порушеного права власності на майно, так і суспільний інтерес, спрямований на утвердження у країні суспільного правопорядку щодо недопустимості незаконного позбавлення осіб їх прав власності на майно, і є пропорційним переслідуваним таким втручанням цілям.
Таким чином, спірне майно, яке є предметом спору у даній справі підлягає витребуванню з володіння ТОВ «Овостар» шляхом повернення до ліквідаційної маси ЗАТ «Макарово» для проведення розрахунків із кредиторами у межах справи №911/2581/14 про банкрутство боржника та відновлення його порушених майнових прав.
21.04.2021 року судове засідання не відбулося у зв`язку з перебуванням головуючого судді на лікарняному.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.04.2021 року розгляд справи №911/2581/14(911/2410/20) призначено 19.05.2021 року.
14.05.2021 року на електронну адресу суду від представника Посольства Канади в Україні Руслана Каца надійшло клопотання про участь у судовому засіданні у якості вільного слухача.
14.05.2021 року на електронну адресу суду від представника  ТОВ «ФК «Фінгруп Фактор» надійшла заява про відвід головуючого судді Копитової О.С. від розгляду справи № 911/2581/14 (911/2410/20).
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.05.2021 року заяву ТОВ «ФК «Фінгруп Фактор» про відвід головуючого судді Копитової О.С. визнано необґрунтованою та відмовлено у її задоволенні.
17.05.2021 року через відділ документообігу суду від представника  ТОВ «ФК «Фінгруп Фактор» надійшла аналогічна за змістом заява про відвід головуючого судді Копитової О.С. від розгляду справи № 911/2581/14 (911/2410/20), що надійшла 14.05.2021 року на електронну адресу суду та у задоволенні якої ухвалою суду від 17.05.2021 року було відмовлено.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.05.2021 року заяву ТОВ «ФК «Фінгруп Фактор» про відвід головуючого судді Копитової О.С. визнано необґрунтованою та відмовлено у її задоволенні.
19.05.2021 року представники сторін, які з`явились надали усні пояснення по справі.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.05.2021 року у задоволенні заяви Ігнатенка Сергія Борисовича      про залучення його до участі у справі у якості третьої особи без самостійних вимог на стороні ЗАТ «Макарово» відмовлено.
19.05.2021 року в судовому засіданні оголошено перерву до 11 год. 15 хв. 20.05.2021 року.
В судовому засіданні 20.05.2021  року представники сторін, які з`явились надали пояснення по справі.
20.05.2021 року в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.
Відповідно до      ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Згідно із ч. 1     ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, в суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.
Як вбачається з матеріалів справи ліквідатор ЗАТ «Макарово»  Цвітненко Д.М. звернувся до господарського суду Київської області з позовом до ТОВ «Овостар» з позовною заявою, в якій просив суд витребувати з володіння останнього на користь ЗАТ «Макарово»: цілісний майновий комплекс загальною площею 8       276,00кв.м., що знаходиться за адресою: Київська область, Макарівський район, с. Калинівка, вул. Київська, 43, який в цілому складається з 12 будівель;  земельну ділянку, кадастровий номер 3222755102:00:003:0008, загальною площею 4,9293га, розташованої за адресою: Київська область, Макарівський район, с.Калинівка, вул.Київська, 43, на якій розташований майновий комплекс; комплект обладнання для переробки курячих яєць у комплектації наведеній у протоколі проведення аукціону з реалізації арештованого майна, що є власністю ЗАТ "Макарово" №00-0026/12 від 04.02.2013, який знаходиться за адресою: Київська область, Макарівський район, с.Калинівка, вул.Київська, 43.
Позовні вимоги обґрунтовані ст.ст. 16, 216, 328, 387, 388 Цивільного кодексу України. Ліквідатором зазначено, що рішенням суду від 17.10.2014 року у справі №911/4822/13, яке набрало законної сили, визнано недійсними результати проведених 04.02.2013 року прилюдних торгів/аукціону з реалізації належного позивачу майна. Також ліквідатор вказував, що рішенням суду встановлено, що майно вибуло з володіння ЗАТ "Макарово" поза його волею, а позивач не виражав своєї волі на його відчуження та самостійно не реалізував свого права на розпорядження своїм майном, шляхом його відчуження третім особам. Таким чином, на думку ліквідатора, зазначене є підставою для витребування відповідного майна з чужого незаконного володіння. 
Рішенням господарського суду Київської області від 30.11.2020 року у даній справі у задоволенні позовної заяви ліквідатора ЗАТ «Макарово» арбітражного керуючого Цвітненка Д.М. до ТОВ «Овостар» про витребування майна від 19.08.2020 року  відмовлено повністю.
Обґрунтовуючи рішення, місцевий суд зазначив, що розпорядження майном, не у спосіб та не у межах повноважень, відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», не є вираженням волі власника майна на вибуття такого майна з його володіння, що дає підстави повернення майна володільцю, шляхом його витребування у відповідачів як добросовісних набувачів, в порядку ч. 1 ст. 388 Цивільного кодексу України.
При цьому суд першої інстанції дійшов висновку щодо наявності підстав для відмови в задоволенні позовних вимог в зв`язку зі спливом строку позовної давності.
Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення сторін, апеляційний суд не погоджується з висновками місцевого суду щодо наявності підстав для витребування майна у добросовісного набувача з огляду на наступне.
Як вбачається з матеріалів та встановлено місцевим судом, 17.09.2007 року між ПАТ «КБ «Надра» та ЗАТ «Макарово» було укладено кредитний договір про відкриття кредитної лінії з вільним режимом кредитування № 51/КЛ/2007-978/980 від 17.09.2007 року, предметом якого була кредитна лінія в сумі, яка не може перевищувати еквівалент 1 969 660,94 Євро.
17.09.2007 року між ПАТ «КБ «Надра» та ЗАТ «Макарово» було укладено кредитний договір про відкриття кредитної лінії з вільним режимом кредитування № 53/КЛ/2007-978, предметом якого була кредитна лінія в сумі, яка не може перевищувати 1 000 000,00 Євро.
З метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаними кредитними договорами між ПАТ «КБ «Надра» та ЗАТ «Макарово» укладено Договір іпотеки від 17.09.2007 року та Договір застави обладнання від 23.11.2007 року відповідно до умов яких в іпотеку та заставу було передано спірне майно.
В подальшому, у зв`язку з невиконанням взятих на себе зобов`язань, ПАТ «КБ «Надра» звернувся до суду з вимогами про примусове стягнення з ЗАТ «Макарово» простроченого кредиту за укладеними кредитними договорами.
Рішенням господарського суду Київської області від 18.04.2012 року  у справі №26/058-11 позовні вимоги ПАТ «КБ «Надра» до ЗАТ «Макарово» про стягнення 27170 947,01 грн. задоволено.
Рішенням господарського суду Київської області від 18.04.2012 року  у справі №26/064-11 задоволені позовні вимоги ПАТ «КБ «Надра»  до ЗАТ «Макарово» про стягнення 1 400 513,23 грн. заборгованості за кредитом в Євро, 405 564,63 грн. заборгованості за процентами в Євро, 8 684 238,15 грн. заборгованості за кредитом у гривні, 3 969 860,20 грн. заборгованості за процентами у гривні, 1 240 451, 53 грн. інфляційних втрат, 25 500,00 грн. державного мита, 236,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.
Рішенням господарського суду Київської області від 18.04.2012 року у справі №26/058-11 стягнуто з ЗАТ «Макарово» на користь ПАТ «КБ «Надра»  17 510       726,27 грн. заборгованості за кредитом, 7 150       925,89 грн. заборгованості за процентами, 173       802, 66 грн. пені за порушення строку сплати кредиту, 109       249,12 грн. пені за порушення сплати процентів, 1 629       141,94 грн. інфляційних витрат за порушення сплати кредиту, 597       101,13 грн. інфляційних витрат за порушення сплати процентів, 25       500,00 грн. державного мита, 236,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. 
В подальшому, господарським судом Київської області було видано накази на примусове виконання вищезазначених рішень.
На виконанні у відділі примусового виконання рішень ДВС України перебувало зведене виконавче провадження №33719968 з примусового виконання наказів №26/058-11 та №26/064-11, виданих судом про стягнення з ЗАТ «Макарово» на користь ПАТ «КБ «Надра» грошових коштів.
В ході здійснення вказаного виконавчого провадження, 05.07.2012 року державним виконавцем проведено опис та арешт майна боржника, ЗАТ «Макарово», яке знаходиться за адресою: Київська обл., с. Калинівка, вул. Київська, 43, про що складено відповідний акт і передано на реалізацію ТОВ «ТД Еліт сервіс».
28.12.2012  року між Державною виконавчою службою України та ТОВ «ТД Еліт Сервіс» укладений договір №00-0026/12 про надання послуг по організації і проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна (предмета іпотеки), аукціону з реалізації арештованого рухомого майна.
04.02.2013 року у відповідності до протоколів №00-0026/12-1, №00-0026/12-2, №00-0026/12 від 04.02.2013 року, ТОВ «ТД Еліт Сервіс» проведено прилюдні торги/аукціон з реалізації майна ЗАТ "Макарово", переможцем яких було визнано ТОВ «Рейкон». Кошти від реалізації вказаного майна були перераховані на спеціальний рахунок ДВС України, а надалі на рахунок ПАТ «КБ «Надра» для часткового погашення заборгованості.
08.02.2013 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України складені акти про реалізацію предмета іпотеки №32766964-1/9, №32766964-2/9 та акт про проведений аукціон №32766964-3/9. 
На підставі вказаних актів державного виконавця, затверджених 08.02.2013 року, начальником відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, 22.02.2013 року приватним нотаріусом Макарівського районного нотаріального округу Київської області Дурицьким А.П. відповідачу було видано правовстановлюючі документи на майно, придбане при проведенні прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, а саме: свідоцтво про придбання ТОВ «Рейкон» цілісного майнового комплексу, який знаходиться за адресою: село Калинівка Макарівського району Київської області, вулиця Київська, будинок 43, що складається із 12 будівель; свідоцтво про придбання ТОВ «Рейкон», земельної ділянки площею 4,9293 га; свідоцтво про належність ТОВ «Рейкон» рухомого майна - комплекту обладнання для переробки курячих яєць. Інформацію про речові права ТОВ «Рейкон» на майновий комплекс та земельну ділянку внесено до державного реєстру речових прав (зазначені обставини встановлені у рішенні господарського суду м. Києва від 13.08.2015 року у справі 911/2419/15).
В подальшому ТОВ «Рейкон» відчужив придбане на прилюдних торгах майно на користь третіх осіб і станом на день розгляду справи власником спірного майна та земельної ділянки є ТОВ «Овостар».
З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Овостар» придбав вказане майно за відплатними договорами у ТОВ «БВВ Еквипмент» та ТОВ «БВ Трейдінг».
Так, зокрема, 02.08.2018 року між ТОВ «БВВ Еквипмент» (продавець) та ТОВ «Овостар» (покупець) укладений договір купівлі-продажу обладнання №02/08-18 відповідно до п.1.1. якого продавець продає (передає у власність), а покупець купує (приймає у власність) рухоме майно - комплект обладнання для переробки курячих яєць.
02.08.2018 року між ТОВ «БВ Трейдінг» (продавець) та ТОВ «Овостар» (покупець) укладені договори купівлі-продажу: земельної ділянки з кадастровим номером 3222755102:00:003:0008, загальною площею 4,9293га; цілісного майнового комплексу, який розташований за адресою: Київська область, Макарівський район, с. Калинівка, вул.Київська, 43.
Зазначені договори нотаріально посвідчені та зареєстровані в установленому ст. 210 Цивільного кодексу України порядку. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна станом на день розгляду справи власником зазначеного майна є ТОВ «Овостар».
Звертаючись до суду з позовними вимоги ліквідатор ЗАТ «Макарово» арбітражний керуючий Цвітненко Д.М. посилався на те, що спірне майно,  вибуло з володіння боржника не з його волі, тому має бути витребуване на його користь із чужого незаконного володіння відповідача.
При цьому ліквідатор посилався на той факт, що результати проведених 04.02.2013 року прилюдних торгів/аукціону з реалізації належного боржнику майна визнані недійсними в судовому порядку і відповідно є всі підстави для повернення майна законному власнику - боржнику.
Так, дійсно з матеріалів справи вбачається, що рішенням господарського суду Київської області від 17.10.2014 року у справі №911/4822/13, залишеного без змін постановою Вищого господарського суду України від 30.03.2015 року, зокрема, визнано недійсними результати проведених 04.02.2013 року прилюдних торгів/аукціону з реалізації належного боржнику майна цілісного майнового комплексу, що знаходиться за адресою Київська область, Макарівський район, с. Калинівка, вул. Київська, 43, земельної ділянки за кадастровим номером 3222755102:00:003:0008, загальною площею 4,9293га, на якій розташований майновий комплекс та  комплект обладнання переробки, оформлених протоколами №00-0026/12-1, №00-0026/12-2, №00-0026/12 від 04.02.2013 року та затверджених актами державного виконавця: №32766964-1/9, №32766964-2/9, №32766964-3/9 від 08.02.2013 року.
Враховуючи зазначені обставини колегія суддів приймаючи рішення звертає увагу на наступне.
Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» ( в редакції чинній на дату проведення торгів з реалізації арештованого нерухомого майна ЗАТ «Макарово») було передбачено, що виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів ( посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).
Відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу».
В силу ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах.
Згідно з пунктом 1.2. Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №42/5 від 15 липня 1999 року, в редакції, чинній на час проведення прилюдних торгів, (далі - Порядок реалізації арештованого майна) визначено, що реалізація арештованого майна здійснюється державним виконавцем шляхом його продажу на аукціоні.
Як убачається з матеріалів справи та встановлено вище спірне майно  було арештоване в межах виконавчого провадження та продано шляхом його відчуження на прилюдних торгах. 
Відповідно до ч.1 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Так, ст. 387 Цивільного кодексу України       передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
Відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 388 Цивільного кодексу України       якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння не з їхньої волі іншим шляхом. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.
Набувач визнається добросовісним, якщо при вчиненні правочину він не знав і не міг знати про відсутність у продавця прав на відчуження майна, наприклад, вжив усіх розумних заходів, виявив обережність та обачність для з`ясування правомочностей продавця на відчуження майна.
Із матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Овостар» у розумінні ч.1 ст. 388 Цивільного кодексу України є добросовісним набувачем спірного майна, який придбав відповідне майно за відплатними договорами у ТОВ «БВ Трейдінг» та ТОВ «БВВ Еквипмент», які на час укладення відповідних договорів купівлі-продажу, зокрема, земельної ділянки та цілісного майнового комплексу відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта були вказані як власники зазначеного майна. 
Доказів, які б вказували на те, що, зокрема, відповідач-покупець знав чи міг знати, що майно реалізується особами, які не мають право на його відчуження у зв`язку з набуттям майна за недійсним правочином учасниками справи суду надано не було.
При цьому судом враховано, що станом на дату придбання ТОВ «Овостар» майна на витребувані якого наполягає позивач була чинна постанова Вищого господарського суду України від 22.11.2016 року, прийнята  за результатами розгляду справи  № 911/706/16 за позовом боржника до первісного набувача майна ТОВ «Рейкон» з вимогами про витребування вказаного майна на користь боржника з підстав визнання недійсними результатів проведених 04.02.2013 року прилюдних торгів/аукціону з реалізації належного боржнику цілісного майнового комплексу, якою підтверджено відсутність підстав для витребування вказаного майна та встановлено, що первісний набувач ТОВ «Рейкон» є добросовісним набувачем і підстав для витребування майна не вбачається.
Тобто станом на дату придбання відповідачем майна спір про його витребування з володіння первісного покупця ТОВ «Рейкон» було вирішено в судовому порядку, в зв`язку з чим можна казати про впевненість відповідача щодо правомірності своїх дій стосовно набуття майна у законний спосіб. 
При цьому, важливим є також врахування порядку відчуження витребуваного майна, оскільки, ч.2 ст. 388 Цивільного кодексу України передбачено, що майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень.
Суд вважає, що в особи, яка придбала майно у зв`язку з її продажем у порядку, встановленому для виконання судових рішень, витребування майна не допускається, хоча б воно і вибуло з володіння власника поза його волею. 
Отже, ч.2 ст.388 Цивільного кодексу України захищає права добросовісного набувача, який придбав майно, примусово реалізоване у порядку, встановленому для примусового виконання судових рішень.
Як свідчать матеріали справи, реалізація спірного майна відбулася у примусовому порядку у відповідності до положень Закону України «Про виконавче провадження» внаслідок невиконання у добровільному порядку ЗАТ «Макарово» рішень суду про стягнення заборгованості за кредитними договорами на користь ПАТ «КБ «Надра».
Підставою для визнання недійсними результатів прилюдних торгів було виключення організатора торгів з переліку спеціалізованих організацій, що мали право здійснювати реалізацію арештованого майна, а не відсутність підстав для примусового продажу такого майна.
Позивачем не надано доказів про те, що рішення судів про стягнення заборгованості за кредитними договорами були скасовані у встановленому законом порядку або заборгованість, стягнута на підставі таких судових рішень, була погашена після визнання торгів недійсними.
Колегія суддів враховує, що відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, тому така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, що встановлені частинами першою, третьою та шостою статті 203 Цивільного кодексу  України.
Частиною 1 ст. 216 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі - все, що вона одержала на виконання цього правочину.
Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України сторонами договору купівлі-продажу є покупець та продавець.
В силу норм Закону України «Про виконавче провадження» та Порядку реалізації арештованого майна, сторонами правочину щодо відчуження майна в примусовому порядку є державний виконавець, який здійснює примусовий продаж майна на аукціоні/торгах та переможець.
За таких обставин, у разі наявності підстав для визнання публічних торгів недійсними у первісний стан шляхом реституції повертаються сторони договору - організатор торгів та їх переможець. Після чого майно підлягає повторному продажу з публічних торгів відповідно до порядку, встановленого для виконання судового рішення, оскільки задоволення позову про визнання торгів недійсними не скасовує судового рішення, для виконання якого такі торги були проведені (відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 07.08.2018 у справі № 564/436/16-ц та постанові Верховного Суду від 25.11.2020 у справі № 442/4841/17).
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимоги ЗАТ «Макарово» про витребування майна, оскільки спірне майно не було втрачено позивачем, а було арештовано та продано в межах виконавчого провадження, і за обставин визнання недійсними торгів з примусової реалізації такого майна, спірне майно у порядку реституції підлягає поверненню продавцю, яким позивач не є.
Крім того, колегія суддів враховує, що у статті 41 Конституції України, ст.. 321 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Позбавлення особи права власності на майно шляхом його витребування загалом є предметом регулювання статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Перший протокол, Конвенція).
В постанові Верховного Суду від 22.01.2020 у справі № 520/7397/15-ц суд касаційної інстанції вказав, що конструкція, за якою добросовісний набувач втрачає майно і сам змушений шукати способи компенсації своїх втрат, є неприйнятною та покладає на добросовісного набувача індивідуальний і надмірний тягар.
Таким чином, з огляду на те, що спірне майно вибуло з власності ЗАТ «Макарово» внаслідок його примусового відчуження на виконання судових рішень, якими присуджено до стягнення з позивача заборгованості, позбавлення власності відповідача, як добросовісного набувача майна, становитиме непропорційне втручання у право на мирне володіння майном, що є порушенням статті 1 Першого протоколу до Конвенції.
Крім того, при вирішені спору колегія суддів враховує, що кошти отримані ПАТ «КБ «Надра» від продажу спірного майна не були повернуті покупцю - ТОВ «Рейкон».
При цьому, як встановлено вище рішенням господарського суду Київської області від 19.05.2016 року у справі №911/706/16 суд відмовив у задоволенні позовних вимог ЗАТ «Макарово» до ТОВ «Рейкон» про витребування з чужого незаконного володіння цілісний майновий комплекс загальною площею 8       276,00кв.м., що знаходиться за адресою: Київська область, Макарівський район, с. Калинівка, вул. Київська, 43, який в цілому складається з 12 будівель;  земельну ділянку, кадастровий номер 3222755102:00:003:0008, загальною площею 4,9293га, розташованої за адресою: Київська область, Макарівський район, с.Калинівка, вул.Київська, 43, на якій розташований майновий комплекс; комплект обладнання для переробки курячих яєць у комплектації наведеній у протоколі проведення аукціону з реалізації арештованого майна, що є власністю ЗАТ "Макарово" №00-0026/12 від 04.02.2013, який знаходиться за адресою: Київська область, Макарівський район, с.Калинівка, вул.Київська, 43, зазначивши, що задоволення позову у даній справі не призведе до відновлення прав власника - позивача у справі, оскільки витребування спірного майна на його  користь унеможливить вільне володіння, користування та розпорядженням цим майном, а єдиним наслідком такого рішення має бути його подальша повторна реалізація.
Дане рішення було залишене без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.09.2016 року та постановою Вищого господарського суду України від 22.11.2016 року у справі №911/706/16.
Таким чином, господарським судом вже розглянуті позовні вимоги ЗАТ «Макарово» до добросовісного набувача ТОВ «Рейкон» про витребування цього майна на користь позивача і прийняті рішення про відмову у задоволенні таких вимог. Позивачем не наведено жодних додаткових чи нових обґрунтувань та доводів, які не  були розглянуті у справі №911/706/16 та які б підтверджували порушення прав позивача.
В зв`язку з викладеним колегія суддів вважає, що мотивувальна частина рішення господарського суду Київської області від 30.11.2020 року у справі № 911/2581/14 (911/2410/20)  підлягає зміні, з викладенням її в редакції цієї постанови з залишенням без змін його резолютивної частини.
Згідно з приписами ч.1 ст. 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості.
Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропуску.
В зв`язку з тим, що суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо наявності підстав для відмови в задоволенні позовних вимог в зв`язку з їх необґрунтованістю, підстав для застосування строків позовної давності не вбачається, в зв`язку з чим відповідне клопотання відповідача не розглядалось.
Згідно зі ст. 86  Господарського процесуального кодексу України,  суд  оцінює  докази  за своїм  внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.              
Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Враховуючи вищевикладені обставин, та висновки суду щодо наявності підстав для зміни мотивувальної частини рішення, апеляційна скарга ТОВ «Овостар», з урахуванням вимог викладених в прохальній частині, підлягає частковому задоволенню, а апеляційні скарги ЗАТ «Макарово» та апеляційна скарга ТОВ «ФК «Фінгруп Фактор»  залишенню без задоволення.
Керуючись ст. 269, ст. 275, ст. 277, ст. 282 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційні скарги закритого акціонерного товариства «Макарово»  та товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінгруп Фактор»  на рішення господарського суду Київської області від 30.11.2020 року у справі № 911/2581/14 (911/2410/20) залишити без задоволення.
2.          Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Овостар»  на рішення господарського суду Київської області від 30.11.2020 року у справі № 911/2581/14 (911/2410/20) задовольнити частково.
3.Змінити мотивувальну частину рішення господарського суду Київської області від 30.11.2020 року у справі № 911/2581/14 (911/2410/20) виклавши її в редакції цієї постанови.
4. Резолютивну частину рішення господарського суду Київської області від 30.11.2020 року у справі № 911/2581/14 (911/2410/20) залишити без змін.
5.          Матеріали справи №911/2581/14(911/2410/20) повернути до господарського суду Київської області.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена  до Верховного Суду в строки, встановлені ст. 288 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено та підписано 31.05.2021 року

Головуючий суддя                                                            О.С. Копитова 

Судді                                                                                С.В. Сотніков

                                                                                Б.М. Грек