ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

08 квітня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 340/3795/20	

          Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
          головуючого - судді  Лукманової О.М. (доповідач),
          суддів:  Божко Л.А., Дурасової Ю.В.,     
розглянувши у порядку письмового провадження в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2020 року (суддя Кармазина Т.М., м. Кропивницький, повний текст ухвали складено 22.10.2020 року) у справі № 340/3795/20 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Благовіщенського районного військового комісаріату Міністерства оборони України, про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення заборгованості з винагороди за участь у антитерористичній операції, стягнення компенсації втрати частини грошових доходів, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди,-

в с т а н о в и в:
10.09.2020 року ОСОБА_1 (далі – позивач), звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України (далі – відповідач-1), Благовіщенського районного військового комісаріату Міністерства оборони України (далі – відповідач-2), в якому просив визнати незаконним та скасувати наказ Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України Міністерства оборони України №167 від 07.03.2015 року; визнати незаконним та скасувати наказ Ульянівського районного військового комісаріату №20 від 12.03.2015 року;  поновити його на посаді начальника офіцерів запасу і кадрів Благовіщенського (Ульянівського) районного військового комісаріату з 13 березня 2015 року; стягнути з Благовіщенського районного військового комісаріату заборгованість з винагороди за участь в антитерористичній операції за серпень-вересень 2014 року в розмірі 8032,46 грн.; стягнути з Благовіщенського районного військового комісаріату заборгованість з грошового забезпечення за грудень 2014 - березень 2015 в розмірі 34114,71 грн.; стягнути з Благовіщенського районного військового комісаріату компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати в розмірі 45817,34 грн.; стягнути з Благовіщенського районного військового комісаріату грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 13.03.2015 року по день ухвалення рішення суду; стягнути з Благовіщенського районного військового комісаріату моральну шкоду в розмірі 1000000 грн. та судові витрати.
Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22.10.2020 року роз`єднано позовні вимоги ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Благовіщенського районного військового комісаріату Міністерства оборони України про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення заборгованості та грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди; виділено у самостійне провадження позовні вимоги про стягнення  заборгованості з грошового забезпечення та моральної шкоди; в провадженні даної адміністративної справи за №340/3795/20 залишились позовні вимоги про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.
Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22.10.2020 року повернуто позовну заяву ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Благовіщенського районного військового комісаріату Міністерства оборони України про визнання протиправними та скасування наказів,  поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.
          Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 через свого адвоката, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Апелянт вказував, що наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 (по стройовій частині) № 20 від 13.08.2014 року ОСОБА_1 направлено у відрядження на 30 діб до штабу військової частини польова пошта НОМЕР_1 , відрядження було продовжено до 12.11.2014 року. Відповідно до ухвали Краматорського міського суду Донецької області від 02.11.2014 року ОСОБА_1 був затриманий та йому був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Артемівському слідчому ізоляторі управління Державної пенітенціарної служби в Донецькій області. Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 17.01.2018 року запобіжний захід ОСОБА_1 був змінений з тримання під вартою на особисту поруку народного депутата України ОСОБА_2 . Відповідно до ухвали, на ОСОБА_1 був покладений обов`язок не відлучатися зі свого місця проживання: АДРЕСА_1 без дозволу суду, тобто, фактично ОСОБА_1 був поміщений під домашній арешт та не міг відвідувати не тільки місце служби, а й інші установи, організації та підприємства, в тому числі банківські установи, щоб отримати інформацію про зарахування коштів та інше. ОСОБА_1 вважав себе відстороненим від виконання службових обов`язків з часу взяття під варту, так як саме такі дії мали б відбутись із боку відповідачів, що передбачено п.122 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008. ОСОБА_1 не міг здійснювати службові обов`язки і як відсторонена особа, бо був під домашнім арештом, так як і знати, що він звільнений, так як в період з 02.11.2014 року по 17.01.2018 року знаходився під вартою в Артемівському слідчому ізоляторі управління Державної пенітенціарної служби в Донецькій області, а з 17.01.2018 року фактично під домашнім арештом. Апелянт вказував, що положення чинного законодавства стосовно «повинен був дізнатись» не могли бути виконані до 12.08.2020 року, оскільки ОСОБА_1 не знав про обставини прийняття рішення чи вчинення дій (звільнення з посади) і були перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені. Рішення (наказ про звільнення) не було направлене на адресу ОСОБА_1 поштовим повідомленням та не було доставлено до місця тримання під вартою. Апелянт вказував, що тільки на адвокатський запит листом № 799 від 12.08.2020 року ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомив адвокату, про те, що наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 №20 від 12.03.2015 року ОСОБА_1 звільнено на підставі витягу із наказу командувача Сухопутних військ ЗСУ від 07.03.2015року № 167 у зв`язку з демобілізацією відповідно до пункту 4 Указу Президента України від 14.01.2015 року № 15/2015 «Про часткову мобілізацію».  Апелянт вказував, що не погоджується з доводами суду першої інстанції, з приводу того, що після закінчення дії ухвали Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 17.01.2018 року а саме після 17.03.2018 року, позивач мав вживати заходи щодо з`ясування взаємозв`язку зі своїм роботодавцем. Апелянт звертає увагу, що суд першої інстанції фактично поновив строки звернення до суду ОСОБА_1 з іншими позовними вимогами.
          Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
          Суд першої інстанції, повертаючи позовну заяву, виходив з того, що позивач не виконав вимоги ухвали суду про залишення позову без руху від 21.09.2020 року. Суд першої інстанції зазначив, що строк дії ухвали Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 17.01.2018 року у справі № 233/360/16-к про зміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_1 з тримання під вартою на особисту поруку народного депутата України ОСОБА_2 продовжувався два місяці, тобто до 17 березня 2018 року включно, ОСОБА_1 звільнено з-під варти негайно. Належних та допустимих доказів того, що позивач протягом розумного строку, навіть після звільнення з-під варти 17.03.2018 року та після закінчення дії ухвали - 17.03.2018 року, вживав будь-яких заходів з приводу з`ясування взаємозв`язку зі своїм роботодавцем, зокрема щодо невиплати йому грошового забезпечення, або будь-яких інших коштів, надання відпусток, інших гарантій працівників, тощо. Спір у справі відноситься до справ щодо проходження публічної служби і відповідно до положень частини п`ятої статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк. 
          Матеріалами справи встановлено, що наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1  від 19.03.2014 року № 3, ОСОБА_1 з 18.03.2014 року призначено начальником відділення офіцерів запасу і кадрів. Наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1  від 13.08.2014 року № 20 ОСОБА_1 направлено у відрядження до штабу військової частини польова пошта НОМЕР_1 у розпорядження командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 . Наказом від 13.09.2014 року №29 продовжено відрядження ОСОБА_1 з 13.09.2014 року в зоні проведення антитерористичної операції у військовій частині – польова пошта НОМЕР_1 . Наказом від 12.10.2014 року № 37 продовжено відрядження ОСОБА_1 з 13.09.2014 року в зоні проведення антитерористичної операції у військовій частині – польова пошта НОМЕР_1 . 
          Встановлено, що ухвалою Краматорського міського суду від 02.11.2014 року у справі № 234/10452/14-к застосовано до ОСОБА_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Артемівському слідчому ізоляторі управління Державної пенітенціарної служби України в Донецькій області, для розслідування кримінального провадження, на строк 60 діб.   Встановлено, що ухвалами Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області у справі №233/1425/15-к неодноразово продовжувався ОСОБА_1 термін дії запобіжного заходу тримання під вартою. Ухвалою апеляційного суду Донецької області від 29.11.2017 року у справі № 233/360/16-к скасовано вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 28.04.2017 року, призначено новий розгляд справи у суді першої інстанції, запобіжний захід відносно ОСОБА_1 у виді тримання під вартою продовжено до 26.01.2018 року. Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 17.01.2018 року у справі №233/360/16-к запобіжний захід відносно ОСОБА_1 з тримання під вартою змінено на особисту поруку народного депутата України ОСОБА_2 у вигляді письмового зобов`язання про те, що народний депутат України поручається за виконання обвинуваченим ОСОБА_1 покладених на нього обов`язків, відповідно до ст.194 КПК України і зобов`язується при першій необхідності доставити ОСОБА_1 до суду на першу про те вимогу. Зобов`язано ОСОБА_1 виконувати такі обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду, не відлучатися зі свого місця проживання без дозволу суду, повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи тощо. Строк дії ухвали визначено до 17.03.2018 року. Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 07.11.2019 року у справі № 233/360/16-к запобіжний захід відносно ОСОБА_1 у вигляді особистого зобов`язання скасовано, зобов`язано ОСОБА_1 прибувати за кожною вимогою до суду. 
          Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 після зміни запобіжного заходу тримання під вартою у січні 2018 року хворів, перебував на стаціонарному лікуванні, з 21.08.2020 року по 01.09.2020 року хворів. Відповідно виписок із медичної картки ОСОБА_1 , останній хворіє на гіпертонію, має проблеми з серцем. 
          Матеріалами справи встановлено, що наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1  від 12.03.2015 року № 20, ОСОБА_1 , звільненого наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 07.03.2015 року №167 з військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, у запас в зв`язку з демобілізацією, з 12.03.2015 року виключено зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Встановлено, що 27.07.2020 року ОСОБА_1 звертався до Благовіщенського районного військового комісаріату Міністерства оборони України з заявою з приводу отримання пояснень щодо не отримання грошового забезпечення з жовтня 2014 року.
Відповідно запиту адвоката від 07.08.2020 року №25 ІНФОРМАЦІЯ_2 , на який листом від 12.08.2020 року № 799 повідомив адвоката Є.Анікєєнка про те, що наказом військового комісара від 12.03.2015 року №20 ОСОБА_1 звільнено з посади у зв`язку з демобілізацією.
За допомогою засобів поштового зв`язку 10.09.2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів та просив визнати незаконним та скасувати наказ Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України Міністерства оборони України №167 від 07.03.2015 року; визнати незаконним та скасувати наказ ІНФОРМАЦІЯ_1 №20 від 12.03.2015 року;  поновити його на посаді начальника офіцерів запасу і кадрів Благовіщенського (Ульяновського) районного військового комісаріату з 13 березня 2015 року; стягнути з Благовіщенського районного військового комісаріату заборгованість з винагороди за участь в антитерористичній операції за серпень-вересень 2014 року в розмірі 8032,46 грн.; стягнути з Благовіщенського районного військового комісаріату заборгованість з грошового забезпечення за грудень 2014 - березень 2015 в розмірі 34114,71 грн.; стягнути з Благовіщенського районного військового комісаріату компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати в розмірі 45817,34 грн.; стягнути з Благовіщенського районного військового комісаріату грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 13.03.2015 року по день ухвалення рішення суду; стягнути з Благовіщенського районного військового комісаріату моральну шкоду в розмірі 1000000 грн. та судові витрати.
Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду  від 21.09.2020 року позовну заяву залишено без руху у зв`язку із порушенням строку звернення до суду щодо оскарження наказів про звільнення та не поданням заяви про поновлення пропущеного строку із зазначенням підстав пропуску строку звернення до суду та підтверджуючих доказів.
06.10.2020 року ОСОБА_1 через адвоката, подав заяву про поновлення строку звернення до суду, в якій просив поновити строк подання позову та врахувати обставини неможливості подання позову раніше.
Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22.10.2020 року повернуто позовну заяву ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Благовіщенського районного військового комісаріату Міністерства оборони України у частині позовних вимог про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 28.01.2021 року зобов`язано Благовіщенський районний військовий комісаріат надати до 25.02.2021 року інформацію про направлення ОСОБА_1 копій наказу командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 07.03.2015 року №167 про звільнення та наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 від 12.03.2015 року №20 про виключення зі списків особового складу, пояснення яким чином ознайомлений ОСОБА_1 з наказами, інформацію про повний розрахунок з ним по день звільнення (виключення зі списків особового складу Ульянівського районного військового комісаріату до 12.03.2015 року). Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, Благовіщенський районний військовий комісаріат держав копію ухвали суду 06.03.2021 року, однак вимоги ухвали не виконав. 
Згідно частин 1, 2, 5 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Дійсно, при вирішені питання про дотримання строків звернення до суду слід звертати увагу коли особа дізналась або повинна була дізнатись про можливе порушення своїх прав. 
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що суд першої інстанції керуючись положеннями ч.2 ст.123, п.9 ч.4 ст.169 КАС України після залишення позовної заяви без руху, до відкриття провадження повернув позивачеві позовну заяву. Суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції передчасно, без належної, повної оцінки всіх доказів у справі, які можливо здійснити лише у судовому засіданні за участі сторін, зробив висновок про пропущення строку звернення позивачем до суду з неповажних причин на стадії повернення позовної заяви. 
Враховуючи вище викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвалу суду першої інстанції слід скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
Керуючись ст. 312, п. 1 ч. 1 ст. 315, 321, 322  Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2020 року у справі № 340/3795/20 – скасувати. 
Справу № 340/3795/20 направити до Кіровоградського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
Постанова Третього апеляційного адміністративного суду апеляційної інстанції оскарженню не підлягає. 
   
Головуючий - суддя                                                                      О.М. Лукманова 

                               суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      Ю. В. Дурасова