Постанова
Іменем України
 
19 травня 2021 року 
м. Київ
 
справа № 712/11296/19
провадження № 61-13449св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Крата В. І. (суддя-доповідач),
суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Краснощокова Є. В., Русинчука М. М.,
 
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідачі: слідчий Черкаського відділення поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області Дивнич Олена Анатоліївна, слідчий Черкаського відділення поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області Ощепкова Юлія Володимирівна, Прокуратура Черкаської області, Головне управління Національної поліції в Черкаській області, Головне управління Державної казначейської служби в Черкаській області,
 
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 червня 2020 року у складі судді: Мельник І. О. та постанову Черкаського апеляційного суду від 12 серпня 2020 року у складі колегії суддів: Фітісова Т. Л., Гончар Н. І., Сіренко Ю. В.,
 
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
 
У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до слідчого Черкаського відділення поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області Дивнич О. А., слідчого Черкаського відділення поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області Ощепкової Ю. В., Прокуратури Черкаської області, Головного управління Національної поліції в Черкаській області, Головного управління Державної казначейської служби в Черкаській області про відшкодування моральної шкоди.
 
Позов мотивований  тим, що 27 листопада 2017 року  ОСОБА_1 подано заяву з реєстраційним номером № 63620 до Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області про вчинення дій групою осіб, що містять ознаки злочину, передбаченого частиною першою статті 190 КК України. В заяві повідомлялось, що позивач 24 листопада 2017 року здавав свій смартфон на ремонт для заміни екрану з тачскріном і роз`єму в «Пассаж-Mobile», що знаходиться в магазині « Riсh » за адресою: м. Черкаси, вул. Гоголя 283. Втім, телефон відремонтовано не було, а тому позивач попросив працівників магазину «Riсh» повернути кошти в повній сумі, або відремонтувати, телефон, на що отримав відмову. В подальшому, позивач викликав працівників поліції та написав заяву з проханням притягнути працівників магазину « Riсh » до кримінальної відповідальності. ОСОБА_1 26 грудня 2017 року дізнався в Черкаському відділенні поліції ГУНП в Черкаській області, що його заяву ЄО № 63620 від 27 листопада 2017 року перереєстрували ЄО № 68347 від 21 грудня 2017 року, а слідчим призначено Гвоздика В. В .
 
Позивач вказував, що звертався до начальника Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області Вільганюка О. А. із заявами від 29 грудня 2017 року, від 07 лютого 2018 року та від 13 березня 2018 року, на які не отримав відповіді. Позивач 21 лютого 2018 року звернувся із заявою до Черкаської місцевої прокуратури, в якій скаржився на роботу Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області та слідчого Гвоздика В. В. та просив відповідно зобов`язати слідчого Гвоздика В. В. завершити досудове розслідування, на який позивач отримав лист №176-602-17 від 13 березня 2018 року про відсторонення Гвоздика В. В. від проведення досудового розслідування та призначення іншого слідчого. В подальшому були призначені слідчі Бас В. В. , Саєнко А. В., які повідомили позивачу про закриття провадження по його справі та 23 липня 2018 року ОСОБА_1 надано копію постанови про закриття кримінального провадження та надано справу для ознайомлення.
 
Позивач звернувся з заявою до Черкаської місцевої прокуратури, та до слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси про скасування рішення слідчого Черкаського відділення поліції ГУНП в Черкаській області Саєнко А. В., про закриття кримінального провадження, оформлене постановою від 11 липня 2018 року. Позивач отримав листа з відповіддю № 176-602-17 від 26 липня 2018 року від Черкаської місцевої прокуратури в якому його повідомили, що задовольнили його прохання і рішення слідчого Черкаського відділення поліції ГУНП в Черкаській області Саєнко А.В. скасоване. В кінці жовтня 2018 року позивач дізнався, що по його справі призначено нового слідчого Дивнич О. А., яка пообіцяла позивачу провести повне та об`єктивне досудове розслідування по його справі. 
 
Зазначав, що вбачає бездіяльність четвертої слідчої по даному кримінальному провадженню, 07 грудня 2018 року, та 25 лютого 2019 року він писав заяви до слідчого Черкаського відділення поліції ГУНП в Черкаській області Дивнич О. А., щоб ознайомили його з ходом досудового розслідування, матеріалами справи та надали належно оформлені ксерокопії матеріалів справи по даному кримінальному провадженню. Проте, станом на сьогоднішній день не отримав жодної відповіді. 
 
ОСОБА_1 просив:
зобов`язати слідчого Черкаського відділення поліції ГУНП в Черкаській області Дивнич О. А., яка проводила досудове розслідування по кримінальному провадженню, виплатити компенсацію моральної шкоди у розмірі 20 000 грн;
зобов`язати слідчого Черкаського відділення поліції ГУНП в Черкаській області Ощепкову Ю. А., яка проводила досудове розслідування по кримінальному провадженню виплатити йому моральну компенсацію за бездіяльність у розмірі 20 000 грн;
зобов`язати всіх з`ясованих слідчих Черкаського відділення поліції ГУНП в Черкаській області, які проводили досудове розслідування по КП протягом строку з жовтня 2018 року по 01 серпня 2019 року виплатити йому моральну компенсацію за бездіяльність у розмірі 20 000 грн;
зобов`язати всіх з`ясованих прокурорів Черкаської місцевої прокуратури, які проводили процесуальне керівництво по КП протягом строку з жовтня 2018 року по 01 серпня 2019 року виплатити моральну компенсацію за бездіяльність у розмірі 40 000 грн;
зобов`язати державу Україна виплатити 10 000 грн відшкодування шкоди, через бездіяльність органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури та суду по кримінальному провадженню.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 червня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до слідчого Черкаського відділення поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області Дивнич О. А., слідчого Черкаського відділення поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області Ощепкової Ю. В., Прокуратури Черкаської області, Головного управління Національної поліції в Черкаській області, Головного управління Державної казначейської служби в Черкаській області про відшкодування моральної шкоди, відмовлено.
 
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що рішення слідчого Черкаського відділення поліції ГУНП в Черкаській області Ощепкової Ю.В. про закриття кримінального провадження, оформлене постановою від 01 липня 2019 року, скасоване прокурором 16 серпня 2019 року та позивачем не надано суду доказів визнання незаконними рішень, дій чи бездіяльності службових осіб прокуратури та поліції у кримінальному провадженні № 12017251010010204 від 22 грудня 2017 року слідчим суддею у встановленому КПК порядку, а в порядку цивільного судочинства вказані обставини не підлягають встановленню. З моменту початку досудового розслідування після внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою про злочин, позивачем рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування відповідно до статей 303, 304, 306 КПК України не оскаржувались, із заявами щодо передачі кримінального провадження іншому органу досудового розслідування до прокуратури області позивач не звертався. Позивачем не надано доказів завдання йому моральної шкоди та в чому конкретно виразились його моральні втрати. Прийняте слідчим рішення про закриття кримінального провадження за скаргою позивача скасоване прокурором при здійсненні процесуального керівництва у кримінальному провадженні. Спрямування ним до органів поліції та прокуратури є формою реалізації прав позивача та у зв`язку з віддаленістю місця проживання останній не позбавлений можливості надіслання звернень поштою. Щодо посилання на тривалість розслідування, позивач не звертався до слідчого з клопотаннями про проведення слідчих та процесуальних дій. Оскільки ОСОБА_1 не доведено, що відносно нього з боку слідчих та прокурорів у кримінальному провадженні вчинені протиправні дії чи допущена протиправна бездіяльність та у порушенні яких саме норм права вони виразились, також не надано належних доказів спричинення йому моральної шкоди, отже не доведено обґрунтування підставності вимог, їх відповідності вимогам законодавства, у зв`язку з чим в заявлених вимогах про відшкодування моральної шкоди слід відмовити.
 
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
 
Постановою Черкаського апеляційного суду від 12 серпня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1  залишено без задоволення. Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 червня 2020 року залишено без змін.
 
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що статтею 1176 ЦК України передбачено, що право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Шкода відшкодовується особі, якщо її завдано неправомірними діями чи рішеннями іншої особи (відповідачів в цій справі). Тобто для висновку про неправомірність дій органів досудового розслідування слід встановити, що вони незаконно вчинили ті чи інші дії чи прийняли незаконні рішення від яких постраждали позивачі. Позивачем не надано до суду доказів визнання незаконними рішень, дій чи бездіяльності службових осіб органів прокуратури та поліції у кримінальному провадженні № 12017251010010204 від 22 грудня 2017 року. Ті обставини, що в певний момент розслідування слідчий чи прокурор доходив до висновку про наявність процесуальних підстав для закриття кримінального провадження, з чим не погоджувався суд чи слідчий суддя, самі по собі не можуть свідчити про таку протиправність дій органу досудового розслідування від якої позивач міг зазнати моральних страждань. Позивач не надав суду доказів, які б підтверджували існування викладених ним в обґрунтування його вимог обставин: погіршення стану здоров`я, сімейні чвари, незадовільне матеріальне становище та ін.
 
Аргументи учасників справи
 
У вересні 2020 року  ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржені рішення та ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд задовольнити позов; вирішити питання про розподіл судових витрат.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу (пункт 2 частини першої, пункт 3 частини третьої статті 411 ЦПК України). Так, суддя суду першої інстанції безпідставно відхилила клопотання позивача про відвід та розглянула справу з порушенням норм процесуального права. Суд першої інстанції не розглянув клопотання позивача про витребування та дослідження доказів. 
 
У листопаді 2020 року Прокуратура Черкаської області подала відзив на касаційну скаргу, в якому просила касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржені рішення без змін.
 
Відзив на касаційну скаргу мотивований тим, щопозивачем не надано достатніх та допустимих доказів на підтвердження доводів, що відносно нього з боку слідчих та прокурорів у кримінальному провадженні вчинені протиправні дії чи бездіяльність, що спричинили йому моральну шкоду. Також вимоги ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди не ґрунтуються на вимогах закону, адже при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди позивач повинен довести: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Рішення, дії чи бездіяльність прокурора під час досудового розслідування ОСОБА_1 відповідно до КПК України не оскаржував, із заявами щодо передачі кримінального провадження іншому органу досудового розслідування до прокуратури області не звертався. Судові рішення щодо визнання дій чи бездіяльність процесуальних прокурорів, при здійсненні процесуального керівництва у даному кримінальному провадженні, відсутні.
 
Рух справи
 
Ухвалою Верховного Суду від 03 листопада 2020 року відкрито касаційне провадження у справі.
 
Ухвалою Верховного Суду від 08 квітня 2021 року: відповідь на відзив  ОСОБА_1 повернуто; справу призначено до судового розгляду.
 
Межі та підстави касаційного перегляду
 
Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України). 
 
В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).
 
В ухвалі Верховного Суду від 03 листопада 2020 року зазначено, що наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження: судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу (пункт 2 частини першої, пункт 3 частини третьої статті 411 ЦПК України).
 
Позиція Верховного Суду
 
Суди встановили, що 27 листопада 2017 року ОСОБА_1 подано заяву до Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області про вчинення дій групою осіб, що містять ознаки злочину, передбаченого частиною першою статті 190 КК України.
 
Позивач 26 грудня 2017 року дізнався в Черкаському відділенні поліції ГУНП в Черкаській області, що його заяву ЄО № 63620 від 27 листопада 2017 року перереєстрували ЄО № 68347 від 21 грудня 2017 року (далі - ЄО № 68347 від 21 грудня 2017 року).
 
Ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси по справі № 712/15832/17, по провадженні № 1-кс/712/6595/17 від 27 грудня 2017 скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність уповноважених осіб Черкаського відділу поліції ГУ НП України в Черкаській області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінального правопорушення було задоволено. Зобов`язано уповноважених осіб Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості згідно заяви ОСОБА_1 про вчинення кримінального правопорушення № 63620 від 27 листопада 2017 року та розпочати досудове розслідування.
 
На підстави ухвали слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси по справі № 712/15832/17, по провадженні № 1-кс/712/6595/17 від 27 грудня 2017, а також враховуючи заяву позивача ЄО № 63620 від 27 листопада 2017 року про вчинення кримінального правопорушення, яке має всі ознаки складу злочину частино першою статті КК України, внесено відомості про вчинення злочину до ЄРДР за статтею 356 КК України під № 12017251010010204 від 22 грудня 2017 року, в подальшому щодо кваліфікації внесені зміни ознак кримінального правопорушення за частиною першою статті 190 КК України.
 
29 грудня 2017 року, 07 лютого 2018 року та 13 березня 2018 року ОСОБА_1 неодноразово спрямовував звернення до начальника Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області з приводу тривалого розслідування його заяви про вчинення кримінального правопорушення та 21 лютого 2018 року позивач звернувся із заявою до Черкаської місцевої прокуратури, в якій скаржився на роботу Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області та слідчого Гвоздика В. В. та просив відповідно зобов`язати слідчого Гвоздика В. В. завершити досудове розслідування, на який позивач отримав лист № 176-602-17 від 13 березня 2018 року про відсторонення Гвоздика В. В. від проведення досудового розслідування та в подальшому у кримінальному провадженні були призначені слідчі Бас В. В., Саєнко А. В. 16 липня 2018 року слідчим Саєнко А. В. було повідомлено позивачу про закриття провадження по його справі та 23 липня 2018 року ОСОБА_1 , надано копію постанови про закриття кримінального провадження та надано справу для ознайомлення.
 
24 липня 2018 року ОСОБА_1 подав заяву до Черкаської місцевої прокуратури та оскаржив до слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси рішення слідчого Черкаського відділення поліції ГУНП в Черкаській області Саєнко А. В. про закриття кримінального провадження, оформлене постановою від 11 липня 2018 року.
 
27 липня 2018 року ОСОБА_1 отримано листа з відповіддю № 176-602-17 від 26 липня 2018 року від Черкаської місцевої прокуратури на заяву до Черкаської місцевої прокуратури від 21 лютого 2018 року, в якому його повідомили, що задовільнили його прохання і рішення слідчого Черкаського відділення поліції ГУНП в Черкаській області Саєнко А.В. скасоване, тому скаргу до слідчого судді ним залишено без розгляду.
 
В кінці жовтня 2018 року позивач дізнався, що по його справі призначено нового слідчого Дивнич О. А., однак повне та об`єктивне досудове розслідування по його справі не проводиться.
 
У травні 2019 року прокурор Томашкова А. І. повідомила позивача, що дане кримінальне провадження було закрите 01 липня 2019 року. 31 липня 2019 року позивач подав скаргу про скасування постанови про закриття КП до Соснівського районного суду м. Черкаси. На судовому засіданні 16 серпня 2019 року по справі № 712/10089/19 по провадженні № 1-кс/712/5828/19 прокурор Черкаської місцевої прокуратури Шкреба А. А. надала судді копію постанови про скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження від 16 липня 2019 року.
 
Постановою слідчого СВ Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області Ощепкової Ю. В. від 24 листопада 2019 року кримінальне провадження № 12017251010010204 закрите.
 
Конституція України (стаття 56) проголошує право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
 
Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
 
Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.
 
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
 
У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 квітня 2021 року в справі № 638/11289/18 (провадження № 61-17649св20) вказано, що «шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу)».
 
Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи (стаття 1174 ЦК України).
 
У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 листопада 2020 року в справі № 344/5487/17 (провадження № 61-7260св19) зазначено, що «саме на державу покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах. Належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовою або службовою особою, є держава як учасник цивільних відносин, як правило, в особі органу, якого відповідач зазначає порушником своїх прав».
 
У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 березня 2021 року в справі № 226/817/19 (провадження № 61-6327св20) вказано, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження».
 
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 березня 2021 року по справі № 638/17962/15 (провадження № 61-9574св20) зазначено, що: «за відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органами державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 ЦК України). Статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою».
 
За загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди завданої особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади при здійсненні своїх повноважень виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою.
 
Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).
 
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 березня 2021 року в справі № 646/8234/19 (провадження № 61-14404св20) зазначено, що «надмірна тривалість кримінального провадження здатна призвести до моральних страждань особи, зумовлених тривалою невизначеністю спірних правовідносин; необхідністю відвідування органів досудового розслідування; неможливістю здійснювати звичайну щоденну діяльність; підривом репутації тощо. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод позивач може претендувати на компенсацію за шкоду, спричинену надмірною тривалістю кримінального провадження, якщо доведе факт надмірної тривалості досудового розслідування і те, що тим самим йому було завдано матеріальної чи моральної шкоди, та обґрунтує її розмір».
 
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
 
У частинах першій-третій статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
 
У справі, що переглядається: суди не врахували, що належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовою або службовою особою, є держава як учасник цивільних відносин, як правило, в особі органу, якого відповідач зазначає порушником своїх прав. Тому слідчий Черкаського відділення поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області Дивнич О. А., слідчий Черкаського відділення поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області Ощепкова Ю. В., не є належними відповідачами у справі, і судові рішення слід змінити стосовно мотивів відмови в задоволенні в цій частині позовних вимог; суди відмовили в задоволенні позову внаслідок недоведеності протиправності дій відповідачів та наявності моральної шкоди; суди помилково вважали, що: зобов`язання ухвалою слідчого судді уповноваженої особи правоохоронних органів внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення не є свідченням незаконності дій працівників правоохоронних органів; надмірна тривалість кримінального провадження здатна призвести до моральних страждань особи, зумовлених тривалою невизначеністю спірних правовідносин, а тому судові рішення слід в цій частині належить змінити в мотивувальних частинах, оскільки позивачами недоведено наявності моральної шкоди.
 
Колегія суддів відхиляє доводи касаційної скарги про те, що судом першої інстанції безпідставно відмовлено в задоволенні заяви позивача про відвід судді, з огляду на наступне.
 
Аналіз матеріалів справи свідчить, що у грудні 2019 року та у червні 2020 року ОСОБА_1 заявив клопотання про відвід судді Мельник І. О. (т. 1, а. с. 95-96, 167-169).
 
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 січня 2020 року у задоволенні заяви про відвід відмовлено та зупинено провадження у справі до вирішення питання про відвід судді Мельник І. О.
 
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 29 січня 2020 року у складі судді Токової С. Є. у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Мельник І. О. відмовлено.
 
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 червня 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Мельник І. О. відмовлено.
 
Аналіз ухвал суду першої інстанції свідчить, що суд першої інстанції належним чином оцінив обставини, на які посилалася представник позивача, і зробив обґрунтований висновок про відсутність підстав для відводу, оскільки вони зводяться до незгоди сторони з процесуальними рішеннями судді.
 
Колегія суддів відхиляє доводи касаційної скарги про те, що судом першої інстанції не було розглянуто клопотання про витребування доказів, з таких підстав. Аналіз матеріалів справи свідчить, що ОСОБА_1 заявляв такі клопотання в позовній заяві, у грудні 2019 року (т. 1. а. с. 83-84) та усно в судовому засіданні 11 червня 2020 року (т. 1. а. с. 170-174). Судом у задоволенні зазначених клопотань відмовлено (т. 1. а. с. 170-174).
 
Висновки за результатом розгляду касаційної скарги
 
Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги (частина третя статті 400 ЦПК України).
 
Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржені судові рішення частково не відповідають висновкам, викладеним у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 листопада 2020 року в справі № 344/5487/17 (провадження № 61-7260св19), в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 березня 2021 року по справі № 638/17962/15 (провадження № 61-9574св20), у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 березня 2021 року в справі № 226/817/19 (провадження № 61-6327св20), у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 березня 2021 року в справі № 646/8234/19 (провадження № 61-14404св20), у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 квітня 2021 року в справі № 638/11289/18 (провадження № 61-17649св20) та ухвалені частково без додержання норм матеріального та процесуального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що: касаційну скаргу слід задовольнити частково, а оскаржені судові рішення змінити, виклавши їх мотивувальні частини в редакції постанови касаційного суду; а в іншій частині залишити без змін.
 
Оскільки Верховний Суд змінює судові рішення, але виключно у частині мотивів його прийняття, то новий розподіл судових витрат не здійснюється.
 
Керуючись статтями 400, 409, 410, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
 
Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 червня 2020 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 12 серпня 2020 року змінити, виклавши їх мотивувальні частини в редакції цієї постанови.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                     В. І. Крат
 
Судді:                                                                                              Н. О. Антоненко
 
І. О. Дундар
 
Є. В. Краснощоков
 
М. М. Русинчук