УХВАЛА

29 червня 2021 року 
м. Київ
справа № 380/7694/20
адміністративне провадження № К/9901/20403/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача  Блажівської Н.Є.,
суддів: Білоуса О.В., Желтобрюх І.Л., 
перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 7 травня 2021 року у адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ярофрут" до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправною і скасування вимоги,
УСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Ярофрут" звернулось до суду із позовом до Головного управління ДПС у Львівській області, у якому просило визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління ДПС у Львівській області № 119079-55 від 6 липня 2020 року;   зобов`язати Головне управління ДПС у Львівській області здійснити коригування в інформаційній системі органів ДПС даних інтегрованої картки товариства з обмеженою відповідальністю "Ярофрут" шляхом виключення пені з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі, визнати протиправними рішення та дії Головного управління ДПС у Львівській області щодо зарахування в рахунок погашення пені з податку на прибуток приватних підприємств грошових коштів у розмірі: 63 000,00 грн, сплачених товариством з обмеженою відповідальністю "Ярофрут" за платіжним дорученням AT "ПроКредит Банк" № 816 від 19 серпня 2020 року, зобов`язати Головне управління ДПС у Львівській області здійснити коригування в інформаційній системі органів ДПС даних інтегрованої картки платника податків товариства з обмеженою відповідальністю "Ярофрут" шляхом зарахування грошових коштів у розмірі: 63000,00 грн, сплачених товариством з обмеженою відповідальністю "Ярофрут" за платіжним дорученням AT "ПроКредит Банк" № 816 від 19 серпня 2020 року в рахунок сплати податку на прибуток за другий квартал 2020 року.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2020 року позов задоволено повністю.
Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, яку ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 7 травня 2021 року, залишено без руху з наданням апелянту строку для усунення недоліків шляхом подання до суду вмотивованої заяви про поновлення строку апеляційного оскарження із наведенням інших поважних підстав його пропуску та документа про сплату судового збору. 
Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 7 травня 2021 року апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області .
2 червня 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Львівській області на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 7 травня 2021 року, у якій скаржник просить скасувати оскаржуване рішення суду та направити до суду апеляційної інстанції для розгляду по суті.
Ухвалою Верховного Суду від 3 червня 2021 року касаційну скаргу залишено без руху з мотивів її невідповідності вимогам статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України. Скаржнику надано строк для усунення недоліків касаційної скарги, шляхом надання документа про сплату судового збору.
Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення ухвала про залишення касаційної скарги без руху отримана скаржником 11 червня 2021 року.
Скаржником на адресу Верховного Суду надіслано клопотання про продовження строків усунення недоліків касаційної скарги.
Клопотання про продовження строку усунення недоліків обґрунтоване тим, що станом на день органом казначейства на адресу не скеровано доказів сплати судового збору. 
Розглянувши вказане клопотання, Суд вважає за необхідне відмовити в його задоволенні з огляду на таке.
Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Частина друга статті 44 КАС України покладає на учасників справи обов`язок добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Це відповідає Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо заходів, що полегшують доступ до правосуддя від 14.05.1981№ R (81) 7: "В тій мірі, в якій судові витрати становлять явну перешкоду доступові до правосуддя, їх треба, якщо це можливо, скоротити або скасувати" (підпункт 12 пункту D).
Отже, сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду є складовою доступу до правосуддя.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року у справі "Креуз проти Польщі" "право на суд" не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими. Вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя.
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір".
Згідно з положеннями Закону України "Про судовий збір" органам фіскальної служби не надано пільг щодо сплати судового збору.
Органи доходів і зборів є державними органами, які утримуються за рахунок Державного бюджету України, та мають право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів, якими можна було б забезпечити сплату судового збору.
Фінансування витрат на оплату судового збору для державних органів із державного бюджету передбачено за кодом економічної класифікації 2800 "Інші поточні платежі", розмір яких щорічно затверджується відповідним кошторисом.
Особа, яка має намір подати касаційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання процесуального обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно форми і змісту касаційної скарги, в тому числі щодо оплати судового збору.
Проте, скаржником не надано жодних доказів які б підтверджували сукупність послідовних та регулярних дій спрямованих на дотримання вимог процесуального закону стосовно форми і змісту касаційної скарги.
Також, Суд зазначає, що скаржник, діючи як суб`єкт владних повноважень, має однаковий обсяг процесуальних прав та обов`язків поряд з іншими учасниками справи й, до того ж, є бюджетною установою, що фінансується з Державного бюджету України, а тому зупинення на рахунку податкового органу фінансових операцій, зокрема, в частині видатків передбачених на сплату судового збору, не повинно впливати на можливість неухильного виконання останнім покладених на нього нормами Кодексу адміністративного судочинства України процесуальних обов`язків щодо оформлення касаційної скарги, та не повинно ставитись у залежність від правовідносин, у які податковий орган вступає в інших сферах його діяльності, зокрема, з приводу безспірного списання коштів з його рахунків на підставі виконавчих документів, оскільки ці фактори не є взаємопов`язаними.
Згідно з частиною першою статті 45 Кодексу адміністративного судочинства України  учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.
Відповідно до пункту 6 частини п`ятої статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України  учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.
Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 7 липня 1989 року у справі "Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain" Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Згідно з частиною другою статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу, пунктом 1 частини четвертої якої передбачено повернення позовної заяви, якщо недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, не усунуто у встановлений судом строк. 
Враховуючи наведене, оскільки скаржником станом на день винесення даної ухвали не виконано усі вимоги Верховного Суду викладені в ухвалі про залишення касаційної скарги без руху, касаційна скарга підлягає поверненню.
Одночасно суд роз`яснює, що повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду, якщо буде усунуто обставини, які зумовили її повернення.
Керуючись пунктом 1 частини четвертої статті 169, статтями 121, 332 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання Головного управління ДПС у Львівській області про продовження строку на усунення недоліків касаційної скарги відмовити.
Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 7 травня 2021 року у адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ярофрут" до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправною і скасування вимоги повернути особі, яка її подала.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копія ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами. 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач:                                                                                 Н.Є. Блажівська

Судді:                                                                                                    О.В. Білоус

                                                                                                    І.Л. Желтобрюх