Ухвала
24 травня 2021 року
м. Київ
 
справа № 522/9054/17
провадження № 61-7755ск21
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Жданової В. С., Коротенка Є. В.,
розглянувши касаційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси                    від 12 лютого 2018 року та постанову Одеського апеляційного суду від 05 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_2 , про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка навчається,
ВСТАНОВИВ:
У травні 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом, у якому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, але не більш ніж до досягнення дитиною двадцяти трьох років, а саме,                         до ІНФОРМАЦІЯ_2 включно, з моменту пред`явлення позову і до закінчення ОСОБА_4 навчання.
Приморський районний суд м. Одеси рішенням від 12 лютого 2018 року позов задовольнив. Стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі                  1/4 частини усіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 18 травня 2017 року та до закінчення дитиною навчання, але не більше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вирішив питання щодо розподілу судових витрат.
Одеський апеляційний суд постановою від 05 квітня 2021 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12 лютого 2018 року змінив, позов задовольнив частково. Стягнув з  ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/8 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше              50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 18 травня 2017 року та до закінчення дитиною навчання або до досягнення дитиною 23-річного віку.
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали засобами поштового зв`язку касаційні скарги на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12 лютого 2018 року та постанову Одеського апеляційного суду від 05 квітня 2021 року, в яких, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просили скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. 
Вивчивши касаційні скарги та додані до них матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з наступних підстав.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Відповідно до пункту 3 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства).
Предметом позову у цій справі є стягнення аліментів, а тому у розумінні ЦПК України справа є малозначною.
Касаційні скарги та додані до них матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.   
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Верховний Суд дослідив та взяв до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановив випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
Верховний Суд також врахував, що застосування критерію малозначності справи у цій справі було передбачуваним, справа була розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявник не продемонстрував наявності виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи. Наведене повністю узгоджується з правовою позицією, сформованою Європейським судом з прав людини у справі «Azyukovska v. Ukraine» («Азюковська проти України») рішення від 09 жовтня 2018 року.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (рішення у справі ZUBAC v. CROATIA (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня                    2018 року).
Оскільки оскаржувані заявниками судові рішення ухвалено у малозначній справі і воно не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.
Зазначення у постанові Одеського апеляційного суду від 05 квітня 2021 року про можливість оскарження цієї постанови в касаційному порядку не є підставою для перегляду справи судом касаційної інстанції, оскільки справа є малозначною, а тому ухвалені у ній судові рішення касаційному оскарженню не підлягають.
Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 3 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12 лютого 2018 року та постанову Одеського апеляційного суду від 05 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_2 , про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка навчається.
Копію ухвали та додані до скарг матеріали направити заявникам.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                             А. Ю. Зайцев
                                                                                                            
                                                                                                                        В. С. Жданова
            
Є. В. Коротенко