Справа № 127/31785/19
Провадження № 22-ц/801/1081/2021
Категорія: 10
Головуючий у суді 1-ї інстанції Романюк Л. Ф.
Доповідач:Медвецький С. К.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2021 року	Справа № 127/31785/19	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Медвецького С. К. (суддя-доповідач),

суддів: Копаничук С. Г., Оніщука В. В.,

за участю секретаря судового засідання – Очеретної М. Ю.

учасники справи:

позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом - ОСОБА_1 ,

відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом - ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 127/31785/19 за апеляційною скаргою адвоката Павенського Б. В. в інтересах ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 30 березня 2021 року, ухвалене у складі судді Романюка Л. Ф. у залі суду, повний текст якого складено 02 квітня 2021 року,

встановив:

Короткий зміст позовних вимог

 
У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя.

Позов мотивований тим, що з 15 лютого 2009 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі та вели спільне господарство. 

З 22 жовтня 2019 року сторони разом не проживають, подружніх стосунків не підтримують. 

Після припинення шлюбних відносин ОСОБА_2 повернула йому лише його особисті речі, а набуте за час шлюбу майно залишила у своєму користуванні та відмовляється його поділити.

Указував, що до укладення шлюбу він користувався автомобілем марки Chery Amulet, номерний знак НОМЕР_1 , 2007 року випуску, який належав його матері ОСОБА_4 та був зареєстрований на її ім`я 30 грудня 2008 року.

У період шлюбу за спільні кошти подружжя та його особисті кошти в розмірі 4 000 доларів США, що подарувала йому його мати - ОСОБА_4 , подружжям було придбано автомобіль марки Fiat Fiorino, 2011 року випуску, вартістю 7 000 доларів США (178 850,00 грн).

Після продажу автомобіля Fiat Fiorino, 24 листопада 2017 року за 5 900 доларів США був придбаний автомобіль марки Nissan Note, 2008 року випуску, який зареєстрований на його ім`я.

Також за спільні кошти подружжя 28 вересня 2019 року було придбано автомобіль марки Skoda Fabia, 2001 року випуску, вартістю 5 000 доларів США (120 900, 00 грн).

Зазначав, що автомобілі марки Nissan Note та Skoda Fabia є об`єктами спільної сумісної власності подружжя.

Указував, що кошти витрачені на придбання автомобіля марки Fiat Fiorino, а згодом - Nissan Note, на 90 % є його особистими коштами, оскільки 4 000 доларів США були подаровані його матір`ю. Відтак поділу підлягає лише 51 034 грн.

02 листопада 2019 року ОСОБА_3 без його згоди переоформила автомобіль Skoda Fabia на свого батька.

У період шлюбу за спільні кошти подружжям були придбані речі побутового вжитку, а саме: телевізор «Соні» вартістю 800 доларів США, ноутбук «Асус» вартістю 1 000 доларів США, телевізор іноземного виробництва вартістю 5 000 грн, кухонні меблі на замовлення, стіл кухонний вартістю 6 000 грн, кутовий кухонний диван вартістю 5 000 грн, вмонтовану газову плиту вартістю 9 000 грн, духовку вартістю 15 000 грн, мікрохвильову піч вартістю 500 грн, холодильник «Самсунг» вартістю 18 000 грн та пральну машину «Самсунг» вартістю 14 000 грн. Всього придбано майна на загальну суму 86 900 грн.

У період шлюбу з 15 лютого 2009 року до 22 жовтня 2019 року подружжя проживало у квартирі бабусі відповідачки - ОСОБА_5 . За час проживання у квартирі був зроблений капітальний ремонт, встановлено індивідуальне опалення із заміною радіаторів опалення. Всього на ремонт було витрачено 70 600 грн.

Посилаючись на те, що позбавлений можливості користуватись спільним майном, ОСОБА_1 просив суд виділити йому автомобіль марки Nissan Note, 2008 року випуску, вартістю 158 474 грн (з яких підлягає поділу 51 034,00 грн), майно побутового вжитку на суму 86 900 грн, всього майна на загальну суму 137 934 грн; виділити ОСОБА_3 автомобіль марки Skoda Fabia, 2001 року випуску вартістю 120 900 грн, вартість ремонту квартири АДРЕСА_1 на загальну суму 70 600 грн, всього на загальну суму 191 500 грн. Зобов`язати ОСОБА_5 повернути йому його особисті речі: золоту обручку вагою 3 грами, золотий перстень вагою 7 грам, чоловічий золотий ланцюжок вагою 20 грам та стягнути судові витрати.

У січні 2020 року ОСОБА_3 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя.

Позовні вимоги мотивовані тим, що з 15 лютого 2009 року по 04 грудня 2019 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі.

Під час перебування сторін у шлюбі був придбаний автомобіль марки Nissan Note, 2008 року випуску.

Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_3 просила визнати за нею право власності на Ѕ частину автомобіля Nissan Note, 2008 року випуску та стягнути судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

 
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 30 березня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено повністю.

Виділено у власність ОСОБА_1 Ѕ частку автомобіля NISSAN NOTE, номерний знак НОМЕР_2 , 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 та пральну машину «Самсунг» вартістю 14 000 грн.

Виділено у власність ОСОБА_3 Ѕ частку автомобіля NISSAN NOTE, номерний знак НОМЕР_2 , 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 та мікрохвильову піч вартістю 500 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 6 750 грн компенсації різниці вартості виділеного майна

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судовий збір в сумі 1 261, 20 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 28 075, 20 грн.

Стягнуто зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7 232, 80 грн.

Знято арешт з автомобіля NISSAN NOTE, номерний знак НОМЕР_2 , 2008 року випуску, зареєстрований за ОСОБА_1 , автомобіля Skoda Fabia, номерний знак НОМЕР_4 , 2001 року випуску, зареєстрований за ОСОБА_5 , накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 16 грудня 2019 року. 

Рішення суду мотивоване тим, що автомобіль NISSAN NOTE, номерний знак НОМЕР_2 , 2008 року випуску придбаний 24 листопада 2017 року на ім`я ОСОБА_1 , тому це майно є спільним майном подружжя, яке підлягає поділу. Вирішуючи первісний позов в частині поділу рухомого майна, суд виходив з того, що сторони визнали, що мікрохвильова піч та пральна машина є спільним майном подружжя, яке підлягає поділу. 

Відмовляючи у задоволенні решти позовних вимоги за первісним позовом щодо поділу іншого майна, як то - меблів, побутової техніки, витрат на ремонт тощо, такі вимоги задоволенню не підлягають. Зазначаючи перелік майна, яке підлягає поділу, як майно подружжя, сторони не надали суду жодних належних та допустимих доказів існування такого майна, часу його придбання та вартості такого майна. Сам перелік майна не дає суду підстав для проведення його поділу, оскільки суперечливою у поясненнях сторін є його оцінка, а доказів підтвердження такої оцінки не надано, що позбавляє можливості у рівних долях провести поділ такого майна між подружжям. Тому вимоги ОСОБА_1 про поділ іншого майна, окрім автомобіля NISSAN NOTE та речей побутового вжитку визнаних сторонами, суд вважав недоведеними.

Окрім цього, суд вважав недоведеними вимоги ОСОБА_1 про визнання автомобіля Skoda Fabia, номерний знак НОМЕР_4 , 2001 року випуску, зареєстрованого за ОСОБА_5 спільним майном подружжя, оскільки цей автомобіль був придбаний за кошти ОСОБА_6 .

Також суд указав, що вимоги в частині зобов`язання ОСОБА_3 повернути позивачу золоті прикраси є неналежним способом захисту його прав.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

 
У квітні 2021 року адвокат Павенського Б. В. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просив рішення суду першої інстанції скасувати й ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги повністю.
       
Рух справи в суді апеляційної інстанції

 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддям Вінницького апеляційного суду від 19 квітня 2021 року справу передано для розгляду колегії суддів: головуючий суддя – Медвецький С. К., судді: Копаничук С. Г., Оніщук В. В.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 21 квітня 2021 року відкрито апеляційне провадження у справі та надано іншим учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 13 травня 2021 року справу призначено до апеляційного розгляду на 10 червня 2021 року о 09:30 год.

Аргументи учасників справи

 
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

 
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги презумпцію права спільної власності подружжя на майно, відповідно до якої тягар доказування обставин необхідних для її спростування покладається на того з подружжя який їх спростовує.

Указує, що суд першої інстанції у порушення норм процесуального права не надав належної оцінки встановленим обставинам справи та не встановив, які докази є належними та достатніми для ухвалення рішення про задоволення позову.

Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу

 
У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Чуприна О. М. указує на те, що рішення суду є законним і обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні, оскільки суд правильно визначив характер спірних правовідносин та застосував норму матеріального права, яка підлягала застосуванню.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом установлено, що з 15 лютого 2009 року до 04 грудня 2019 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.6, 104).

22 серпня 2020 року ОСОБА_5 уклала шлюб із ОСОБА_7 . Прізвище після державної реєстрації шлюбу – ОСОБА_8 (а.с.105).

У період з 2005 року по 2019 рік за ОСОБА_1 були зареєстровані такі транспортні засоби: Fiat Fiorino, днз НОМЕР_5 , 2011 року випуску, дата реєстрації з 11 лютого 2015 року по 16 листопада 2017 року; Nissan Note, днз НОМЕР_2 , 2008 року випуску, дата реєстрації 24 листопада 2017 року по теперішній час (а. с. 15).

За ОСОБА_5 був зареєстрований транспортний засіб марки Skoda Fabia, днз НОМЕР_6 , 2001 року випуску, у період з 28 вересня по 02 листопада 2019 року (а.с.7).

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення автотоварознавчої експертизи № 2712/20-21 від 17 червня 2020 року, ринкова вартість автомобіля Nissan Note, днз НОМЕР_2 , 2008 року випуску складає 100 627, 50 грн в тому числі з ПДВ (а.с.75-89).

Відповідно до свідоцтва про право власності від 30 березня 2000 року, квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_9 та ОСОБА_10 (а.с.147).

Позиція суду апеляційної інстанції

 
Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції в повній мірі не відповідає.

Між сторонами виник спір щодо поділу майна подружжя.

Основним завданням суду при вирішенні спорів про поділ майна подружжя є вирішення конфлікту між подружжям, ухвалення судового рішення, яке безпосередньо припиняє спір, а не виводить його на новий рівень для сторін.

Згідно частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка, зокрема, є майно: набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (стаття 60 СК України).

Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті.

У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (частина перша статті 70 СК України).
При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї (частина друга статті 70 СК України).

За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування (частина третя статті 70 СК України).
Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення (частина перша статті 71 СК України).

Тлумачення вказаних норм свідчить, що поділ майна подружжя здійснюється таким чином: по-перше, визначається розмір часток дружини та чоловіка в праві спільної власності на майно (стаття 70 СК України); по-друге, здійснюється поділ майна в натурі відповідно до визначених часток (стаття 71 СК України). При цьому не виключається звернення одного із подружжя, при наявності спору, з позовом про визнання права на частку в праві спільної власності без вимог щодо поділу майна в натурі.

Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України).

Згідно частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (частина шоста статті 367 ЦПК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц (провадження № 61-2446св18) зазначено, що:

«у сімейному законодавстві діє презумпція спільності майна подружжя, при цьому частини чоловіка та дружини є рівними. Спростувати цю презумпцію може сторона, яка надає докази протилежного, що мають відповідати вимогам належності та допустимості (статті 58, 59 ЦПК України), і це є її процесуальним обов`язком (статті 10, 60 ЦПК України). Згідно із актом про оцінку транспортного засобу від 4 грудня 2015 року вартість автомобіля FORD FOCUS C307, 2007 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_7 становить 159 840 грн. Вирішуючи даний спір, суд апеляційної інстанції обґрунтовано виходив із того, що оскільки автомобіль марки FORD FOCUS C307, 2007 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_7 , був придбаний у період шлюбу, тому він, відповідно до вимог статей 60, 61, 70, 71, є спільним майном подружжя та підлягає поділу між ними.

При цьому, визначаючи розмір грошової компенсації вартості частки у спільному майні, яку необхідно стягнути на користь ОСОБА_3, апеляційний суд правильно врахував те, що ОСОБА_3, звертаючись до суду з указаним позовом, просила стягнути з ОСОБА_4 грошову компенсацію вартості її частки у спільному майні у вигляді спірного автомобіля в розмірі 53 280 грн, а тому ухвалив рішення в межах заявлених нею позовних вимог».

У справі, що переглядається:

ОСОБА_1 просив виділити йому у власність легковий автомобіль марки Nissan Note, днз НОМЕР_2 , 2008 року випуску;

ОСОБА_3 просила визнати за нею право власності на Ѕ частину автомобіля Nissan Note, днз НОМЕР_2 , 2008 року випуску; 

суд першої інстанції встановив, що жодна зі сторін не підтвердила згоду на одержання грошової компенсації за належну йому (їй) частку в автомобілі.

Задовольняючи повністю зустрічний позов ОСОБА_3 суд першої інстанції вірно встановив, що автомобіль NISSAN NOTE, номерний знак НОМЕР_2 , 2008 року випуску придбаний 24 листопада 2017 року на ім`я ОСОБА_1 , тому це майно є спільним майном подружжя, однак дійшов помилкового висновку про його поділ.

Суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_3 просила визнати за нею право власності на Ѕ частину автомобіля.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У порушення принципу диспозитивної цивільного судочинства суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог заявлених ОСОБА_3 . При цьому в рішенні суду відсутні мотиви виходу за межі позовних вимог. 

Отже, у цій частині рішення суду першої інстанції підлягає зміні. 

Щодо решти позовних вимог колегія суддів виходить з наступного. 

Застосовуючи статтю 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Презумпція віднесення придбаного під час шлюбу майна до спільної сумісної власності подружжя означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю.

Якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя.

Заінтересована особа може довести, що майно придбане нею у шлюбі, але за її особисті кошти. У цьому разі презумпція права спільної сумісної власності на це майно буде спростована.

Якщо ж заява одного з подружжя про те, що річ була куплена на її особисті кошти не буде належним чином підтверджена, презумпція права спільної сумісної власності подружжя залишиться непохитною.

По справі встановлено, що автомобіль Skoda Fabia, 2001 року випуску був придбаний ОСОБА_5 за кошти передані їй в особисту власність ОСОБА_6 для придбання автомобіля (п. 1.1. договору позики від 01 вересня 2019 року) (а.с.45). 22 жовтня 2019 року цей автомобіль було зареєстровано на ім`я ОСОБА_6 , відповідно до пункту 5.1. договору позики. 

Ці обставини підтверджуються розпискою ОСОБА_11 про надання згоди на укладення договору позики ( а.с.46), розпискою ОСОБА_6 від 02 листопада 2019 року про виконання умов договору позики ( а.с.47).

Отже, ОСОБА_5 спростовано презумпцію права спільної сумісної власності на транспортний засіб Skoda Fabia, днз НОМЕР_6 , 2001 року випуску, а тому цей автомобіль не підлягає поділу. 

У позовних вимогах ОСОБА_1 просить поділити вартість ремонту у квартирі АДРЕСА_1 . 

Зі змісту статті 62 СК України слідує, що втручання у право власності може бути обґрунтованим, та дотримано балансу інтересів подружжя, у разі наявності у сукупності двох факторів: 1) істотність збільшення вартості майна; 2) таке збільшення вартості пов`язане зі спільними трудовими чи грошовими затратами або затратами другого з подружжя, який не є власником.

Як трудові затрати необхідно розуміти особисту чи спільну трудову діяльність подружжя. Така діяльність може бути направлена на ремонт майна, його добудову чи перебудову, тобто дії, що потягли істотне збільшення вартості такого майна.

Грошові затрати передбачають внесення особистих чи спільних коштів на покращення чи збільшення майна. 

У такому випадку, якщо суд встановить наявність понесених затрат з боку іншого подружжя - не власника, однак не визнає такі затрати істотними, то цей з подружжя може вимагати грошової компенсації понесених затрат, якщо такі затрати понесені під час перебування у шлюбі.

У матеріалах справи відсутні докази понесених подружжям ОСОБА_12 грошових та трудових затрат на ремонт та облаштування квартири АДРЕСА_1 .

Як слідує з матеріалів справи колишнє подружжя не є власниками вказаної квартири, тому вимога ОСОБА_1 про поділ вартості ремонту заявлена до неналежного відповідача.

Щодо поділу речей побутового вжитку, а саме: телевізора «Соні», ноутбука «Асус», телевізора іноземного виробництва, кухонних меблів на замовлення, стола кухонного, кутового кухонного дивана, вмонтованої газової плити, духовки та холодильника «Самсунг», то суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у поділі цього майна з огляду на таке.

Позивач за первісним позовом зазначаючи перелік майна, яке підлягає поділу, як майно подружжя, не надав суду жодних належних та допустимих доказів існування такого майна, часу його придбання та вартості такого майна. Сам перелік майна не дає суду підстав для проведення його поділу, оскільки суперечливою у поясненнях сторін є його оцінка, а доказів підтвердження такої оцінки не надано, що позбавляє можливості у рівних долях провести поділ такого майна між подружжям. При цьому ОСОБА_3 заперечувала придбання цього майна за спільні кошти подружжя.

Разом з тим, суд першої інстанції вірно встановив, що спільним майном подружжя є мікрохвильова піч вартістю 500 грн та пральна машина «Самсунг» вартістю 14 000 грн. Сторони у справі визнали, що це майно існує, погодили його вартість, а відтак місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про поділ цього майна.

За результатами проведення поділу майна, судом першої інстанції визначена сума компенсації різниці вартості виділеного майна, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 . 

Доводи ОСОБА_1 про те, що транспортний засіб Nissan Note, днз НОМЕР_2 , 2008 року випуску придбаний за його особисті кошти, отримані від продажу автомобіля його матері є безпідставними, оскільки не підтвердженні належними та допустимими доказами. 

Доводи апеляційної скарги в їх сукупності не впливають на правильність прийнятого судом рішення та не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваного заявником судового рішення.

Разом з тим, резолютивна частина рішення суду першої інстанції не відповідає змісту заявлених позовним вимог зустрічного позову, який суд задовольнив у повному обсязі.

Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне змінити резолютивну частину рішення суду першої інстанції, виклавши її відповідно до змісту задоволених позовних вимог. 

Щодо судових витрат

Згідно з частиною 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки рішення суду першої інстанції змінено в частині формулювання резолютивної частини, що не має наслідком фактичну зміну результатів вирішення цих позовних вимог, то судові витрати понесені ОСОБА_1 не розподіляються.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381 – 384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Павенського Б. В. в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 30 березня 2021 року змінити, виклавши резолютивну частину судового рішення у наступній редакції:

«визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частку автомобіля NISSAN NOTE, номерний знак НОМЕР_2 , 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 ; 

виділити ОСОБА_1 пральну машину «Самсунг» вартістю 14 000 грн;

визнати за ОСОБА_3 право власності на Ѕ частку автомобіля NISSAN NOTE, номерний знак НОМЕР_2 , 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 ; 

виділити ОСОБА_3 мікрохвильову піч вартістю 500 грн».

В іншій частині судове рішення залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, віднести за рахунок ОСОБА_1 .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий                                                  С. К. Медвецький

судді:                                                          С. Г. Копаничук

                                                                 В. В. Оніщук