Номер провадження: 22-ц/813/3128/21 
Номер справи місцевого суду: 521/15781/20
Головуючий у першій інстанції Мирончук Н.В.
Доповідач Комлева О. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.06.2021 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого-судді Комлевої О.С., 
суддів: Гірняк Л.А., Сегеди С.М.,
з участю секретаря Воронової Є.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Стандарт Фінанс Групп» на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 24 вересня 2020 року про забезпечення позову, постановлену під головуванням судді Мирончук Н.В., по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора Лиманської районної державної адміністрації Одеської області Гриб М.П., товариства з обмеженою відповідальністю «Стандарт Фінанс Групп» про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, скасування запису про державну реєстрацію права власності,-
в с т а н о в и в:
У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до державного реєстратора Лиманської районної державної адміністрації Одеської області Гриб М.П., ТОВ «Стандарт Фінанс Групп» про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, скасування запису про державну реєстрацію права власності.
Одночасно ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просив встановити заборону ТОВ «Стандарт Фінанс Групп» проводити вселення, виселення будь-яких осіб відносно квартири за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 69,9 кв.м, житловою площею 51,4 кв.м, до набрання законної сили судовим рішенням по даній цивільній справі, та накласти арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 69,9 кв.м, житловою площею 51,4 кв.м.
В обґрунтування заяви про забезпечення позову, заявник зазначив, що йому на праві приватної власності належить спірна квартира на підставі договору купівлі-продажу від 13.06.2008 року, його право власності у встановленому законом порядку було зареєстровано в КП «Одеське МБТІ та РОН» 19.06.2008 року.
17.09.2020 року йому стало відомо, що 20.08.2020 року державним реєстратором Лиманської районної державної адміністрації Гриб М.П. було прийнято рішення про державну реєстрацію прав власності за ТОВ «Стандарт Фінанс Групп» на спірну квартиру.
У зв`язку з тим, що позивачу постійно погрожують фізичним насиллям та вимагають, покинути квартиру, ОСОБА_1 вважає, що відповідачі будуть намагатися вигнати його із житла та провести відчуження (перереєстрацію) квартири, що може ускладнити або унеможливити виконання рішення в майбутньому.
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 24 вересня 2020 року заява ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволена.
Заборонено ТОВ «Стандарт Фінанс Групп» проводити вселення, виселення будь-яких осіб відносно квартири за адресою: АДРЕСА_1 , до набрання законної сили судовим рішенням по даній цивільній справі.
Накладений арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 69,9 кв.м, житловою площею 51,4 кв.м.
Не погодившись з ухвалою суду, ТОВ «Стандарт Фінанс Групп» звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу суду скасувати, постановити рішення, яким відмовити у задоволені заяви про забезпечення позову в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування своєї апеляційної скарги, апелянт зазначає, що обставини, якими позивач обґрунтовує необхідність забезпечення позову не відповідають дійсності та не підтверджені належними доказами, у заяві про забезпечення позову відсутні пропозиції щодо зустрічного забезпечення, а оскільки заява про забезпечення позову подана без додержання вимог ст. 151 ЦПК України, суд повинен був повернути її заявнику.
Відзиву до суду надано не було.
В судове засідання призначене на 02 червня 2021 року учасники справи не з`явилися, про розгляд справи були сповіщені належним чином (а.с. 83-89).
Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу за відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, та від яких не надійшли клопотання про відкладення розгляду справи.
У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (07 червня 2021 року).
Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки ухвала суду постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Задовольняючи заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що право на спірне майно є предметом позову, що між сторонами виник спір, а також, що у разі розпорядження майном за період розгляду справи в суді, виконання рішення суду, у випадку задоволення позовних вимог, може бути утрудненим чи неможливим, тому задовольнив заяву про забезпечення позову.
Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
З матеріалів справи вбачається, що  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до державного реєстратора Лиманської районної державної адміністрації Одеської області Гриб М.П., ТОВ «Стандарт Фінанс Групп» про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, скасування запису про державну реєстрацію права власності, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Лиманської районної державної адміністрації Гриб М.П. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкритям розділу, індексний номер: 53747310 від 25.08.2020 року про реєстрацію за ТОВ «Стандарт Фінанс Групп» права приватної власності на належне йому майно - квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 69,9 кв.м, житловою площею 51,4 кв.м.;
- скасувати запис про право власності №37889296 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, який було внесено на підставі рішення державного реєстратора Лиманської районної державної адміністрації Гриб М.П. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкритям розділу, індексний номер: 53747310 від 25.08.2020 року;
- встановити порядок виконання рішення суду шляхом скасування державної реєстрації права власності ТОВ «Стандарт Фінанс Групп» на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 69,9 кв.м, житловою площею 51,4 кв.м.
Одночасно ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просив встановити заборону ТОВ «Стандарт Фінанс Групп» проводити вселення, виселення будь-яких осіб відносно квартири за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 69,9 кв.м, житловою площею 51,4 кв.м, до набрання законної сили судовим рішенням по даній цивільній справі, та накласти арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 69,9 кв.м, житловою площею 51,4 кв.м., посилаючись на те, що йому на праві приватної власності належить спірна квартира на підставі договору купівлі-продажу від 13.06.2008 року, право власності на яку було у встановленому законом порядку зареєстровано в КП «Одеське МБТІ та РОН» 19.06.2008 року.
Однак, 17.09.2020 року йому стало відомо, що 20.08.2020 року державним реєстратором Лиманської районної державної адміністрації Гриб М.П. було прийнято рішення про державну реєстрацію прав власності за ТОВ «Стандарт Фінанс Групп» на спірну квартиру та, що відповідачі можуть провести відчуження (перереєстрацію) квартири, що може ускладнити або унеможливити виконання рішення в майбутньому, просив про забезпечення його позову.
Згідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Частиною 3 ст. 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Відповідно до ч.1 ст. 152 Цивільного процесуального кодексу України заява про забезпечення позову подається до суду, після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.
Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Згідно п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд керувався тим, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Судом вірно зазначено, що спірне майно є предметом позову, що між сторонами виник спір, а також, що у разі розпорядження майном за період розгляду справи в суді, виконання рішення суду, у випадку задоволення позовних вимог, може бути утрудненим чи неможливим, а також, що заявлений позивачем вид заходів забезпечення позову, передбачений нормами чинного законодавства, є доцільним в рамках даної справи та співмірним із заявленими вимогами, у зв`язку з чим задовольнив заяву про забезпечення позову.
На підставі вищевикладеного, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів представника позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовних вимог, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; з урахуванням встановленого спору між сторонами по справі, суд дійшов обґрунтованого висновку, що вимоги стосовно забезпечення позову є обґрунтованими, законними та співмірними із заявленими позовними вимогами, а невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду у випадку його постановлення на користь позивача.
З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.
Судове рішення відповідає вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки судові процедури повинні бути справедливими і розумними як до відповідача, так і до позивача.
Доводи апеляційної скарги про те, що обставини, якими позивач обґрунтовує необхідність забезпечення позову не відповідають дійсності та не підтверджені належними доказами, а оскільки заява про забезпечення позову подана без додержання вимог ст. 151 ЦПК України, суд повинен був повернути її заявнику,колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вимоги забезпечення позову є співмірними з заявленими позовними вимогами та відповідають вимогам цивільно-процесуального законодавства, а суд, оцінивши докази у їх сукупності, зважаючи на обставини, які передували зверненню позивача до суду за захистом  своїх прав та доведеність дійсного виникнення спору між сторонами, на законних підставах задовольнив заяву, чим забезпечив позов ОСОБА_1 .
Доводи про те, що у заяві про забезпечення позову відсутні пропозиції щодо зустрічного забезпечення, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки судом було зазначено, що з урахуванням матеріального стану позивача та виниклих правовідносин, суд визнав, що зустрічне забезпечення у даній справі не підлягає застосуванню.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідності до заявлених позовних вимог.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
До того ж заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер та діють лише до ухвалення остаточного рішення в справі.
У відповідності з положеннями ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32).
Пункт 1ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Таким чином, ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для її скасування відсутні.
На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Стандарт Фінанс Групп» - залишити без задоволення.
Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 24 вересня 2020 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційного скарги до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складений 07 червня 2021 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

        Судді ______________________________________ Л.А. Гірняк

______________________________________ С.М. Сегеда