УХВАЛА

16 червня 2021 року 
м. Київ
справа № 140/14282/20
адміністративне провадження № К/9901/19521/21
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Васильєвої І.А., перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 16.11.2020 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26.04.2021 у справі №140/14282/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньтабак» до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:
27.05.2021 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 16.11.2020 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26.04.2021 у справі №140/14282/20 (згідно з трек-номером поштового відправлення скаргу надіслано 25.05.2021).
При вирішенні питання про відповідність касаційної скарги вимогам Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом встановлено наступне.
Справа розглядалася судами у порядку спрощеного позовного провадження.
Податковим органом з посиланнями на підпункти «а» та «в» пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України вказано, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки висновок Верховного Суду щодо регулювання подібних правовідносин відсутній, крім того, справа стосується реєстрації податкових накладних на суму близько 20 млн грн. Відтак, на думку скаржника, судові рішення у даній справі підлягають касаційному оскарженню.
Скаржником вказано підставою касаційного оскарження пункт 3 частини 4 статті 328 КАС України у зв`язку з відсутністю висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме щодо застосування пункту 11 Порядку прийняття рішень про реєстрацію / відмову в реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 12.12.2019 №520, щодо прийняття комісією рішення про відмову в реєстрації податкової накладної в реєстрі податкових накладних в разі ненадання платником податку жодних копій документів при зупиненні реєстрації податкових накладних, а надання таких документів при судовому розгляді.
Також скаржником вказано підставою касаційного оскарження пункт 4 частини 4 статті 328, пункти 1, 3, 4 частини 2 статті 353 КАС України та зазначено, що суд не дослідив зібрані у справі докази, необґрунтовано відхилив клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи (щодо розгляду справи з викликом сторін), суд встановив обставини, що мають істотне значення на підставі недопустимих доказів (документи надано не під час процедури реєстрації, а безпосередньо до суду).
Верховний Суд зауважує, що у випадку посилання скаржника на пункт 3 частини 4 статті 328 КАС України, як на підставу касаційного оскарження, останньому необхідно зазначити конкретну норму права, щодо застосування якої у подібних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися.
Задовольняючи адміністративний позов, суди попередніх інстанцій враховували правові позиції Верховного Суду, викладені у постановах від 22.07.2019 у справі №815/2985/18, від 02.07.2019 у справі №140/2160/18, від 10.04.2020 у справі №819/330/18. Податковим органом не обґрунтовано, у чому полягає помилковість врахування судами такої практики.
Стосовно посилань скаржника на недоліки документів, зокрема відсутність товарно-транспортних накладних, як вбачається зі змісту оскаржуваних судових рішень, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, відсутність ТТН  та недоліки в таких не можуть слугувати безумовною підставою для висновку про нереальність здійснення господарських операцій між контрагентами, оскільки така документація підтверджує/спростовує факт перевезення, а не придбання/продажу товару. Наведена позиція відповідає позиції ВС викладеній у постановах від 11.09.2018 у справі №806/684/14, від 11.09.2018 у справі №821/995/17. Щодо аргументів апелянта про ризикованість контрагентів, то суд апеляційної інстанції зауважив, що сама по собі інформація що міститься в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагентів суб`єкта господарювання щодо віднесення таких до переліку ризикових платників податків, наявність кримінальних правопорушень щодо їхньої діяльності, не може бути беззаперечною підставою для притягнення платника до відповідальності, а носить виключно інформативний характер та не є належним доказом нереальності господарських операцій.
Отже, перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що скаржником викладено фактичні обставини справи, висловлено незгоду з судовими рішеннями, однак не арґументовано належними доводами, у чому конкретно полягає неправильне застосування норм матеріального права. Доводи скаржника зводяться до необхідності здійснення переоцінки доказів, що не належить до компетенції суду касаційної інстанції.
Верховний Суд зауважує, що у касаційній скарзі скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням з урахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни (статті 351-354 Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. Касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.
Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
З урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08.02.2020, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.
Отже, перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній не викладені належним чином передбачені частиною 4 статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.
Також скаржником не сплачено судовий збір за подання касаційної скарги у встановленому законом розмірі.
Пунктом 4 частини 5 статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
За наведених обставин касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.
Відповідно до вищенаведеного, керуючись статтями 328, 330, 332, 355, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 16.11.2020 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26.04.2021 у справі №140/14282/20 повернути особі, яка її подала.
Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

Суддя	І.А. Васильєва