ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2021 року	Львів	Справа № 308/2069/21 пров. № А/857/5234/21	
 Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді:                                                  Запотічного І.І.,
суддів:                                                                      Глушка І.В., Довгої О.І.,
при секретарі судового засідання:                              Галаз Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Громадянина Алжирської Народної Демократичної Республіки ОСОБА_1 на рішення  Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області  від 18 лютого 2021 року (суддя Крегул М.М., ухвалене в м. Ужгороді о 16:41) у справі № 308/2069/21 за адміністративним позовом Військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 до громадянина Алжирської Народної Демократичної Республіки ОСОБА_1 про затримання з метою забезпечення видворення за межі території України,- 

                                                           ВСТАНОВИВ:

18.02. 2021 Військова частина НОМЕР_1 Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України звернулася в суд з позовом до громадянина Алжирської Народної Демократичної Республіки ОСОБА_1 у якому просила суд затримати громадянина Алжирської Народної Демократичної Республіки ОСОБА_1 з метою забезпечення видворення за межі території України.
Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.02.2021 року адміністративний позов задоволено. Затримано громадянина Алжирської Народної Демократичної Республіки ОСОБА_1 з метою забезпечення видворення за межі території України, на строк достатній для виконання судового рішення, але який не може перевищувати шість місяців, починаючи з часу фактичного затримання. 
Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, громадянин Алжирської Народної Демократичної Республіки ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 лютого 2021 року та відмовити в задоволенні адміністративного позову.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що позивач не довів вчинення відповідачем адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, оскільки не надав з цього приводу рішення суду. Також звертає увагу на те, що позивач прийняв рішення про його примусове повернення, однак не надав строк для його виконання. Твердження позивача про те, що відповідач ухилятиметься від виконання рішення про його примусове повернення є надуманими, оскільки не грунтуються на об`єктивних даних. 
Позивач у відзиві на апеляційну скаргу не погоджується з доводами апелянта, просить оскаржуване рішення залишити без змін.
Сторони будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи явки уповноважених представників в судове засідання не забезпечили, що відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України не перешкоджає розгляду справи без їхньої участі. 
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
Заслухавши суддю- доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено те, що громадянин Алжирської Народної Демократичної Республіки ОСОБА_1 о 14 год. 50 хв., 15 лютого 2021 року був виявлений та затриманий прикордонним нарядом “Прикордонний патруль”, на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби “ ІНФОРМАЦІЯ_2 ”, в районі 246 прикордонного знаку, на відстані 500 метрів до лінії державного кордону України, при спробі незаконного перетинання державного кордону поза встановленими пунктами пропуску з України в Словацьку Республіку, в складі групи осіб.
При цьому, документ, що посвідчує особу, у нього відсутній (а.с. 7).
Також, щодо позивача складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення передбаченого частиною 2 статті 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Окрім цього, як вбачається з матеріалів справи, відповідач на території України знаходився законно, оскільки відповідно до наказу Приватного вищого навчального закладу "Інститут екранних мистецтв"  № 142 від 17.02.2020 був зарахований на 12 місячні мовні курси. Згідно посвідки на тимчасове проживання № НОМЕР_2 , термін її дії до 17.02.2021 року.
Як вбачається з матеріалів  справи, відповідача відраховано з Приватного закладу вищої освіти  "Академія кіно та нових медіа", у зв`язку з невиконанням умов договору (а.с. 13). 
Також 17.02.2021 року начальником відділу адміністративно-юрисдикційної діяльності штабу ІНФОРМАЦІЯ_3 , на підставі ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», у зв`язку з тим, що відповідач коштів для виїзду з України не має, українською мовою не володіє на достатньому рівні, родичів на території України, які б могли надати допомогу у поверненні до країни походження немає, прийнято рішення про примусове повернення відповідача до країни походження або третьої країни.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи вказані обставини та докази, а також відсутність підстав, які б давали право відповідачу перебувати на території України позовні вимоги є підставними до задоволення.
Апеляційний суд погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступні обставини та зазначає наступне.
Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України “Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства” іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.
Згідно з п. 14ст. 1 Закону України “Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства” нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.
Іноземці або особи без громадянства, прийняті відповідно до міжнародного договору про реадмісію, які не мають законних підстав для перебування на території України, підлягають примусовому видворенню у разі, якщо між Україною і країною громадянської належності чи країною попереднього постійного проживання таких іноземців або осіб без громадянства відсутній договір про реадмісію (ч. 3ст. 29 Закону України “Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства”).
Відповідно до ч. 1ст. 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів, зокрема: затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.
Згідно з ч. 11ст. 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.
З аналізу викладеного слідує, що підставою для затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України є наявні обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України.
Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що громадянин Алжирської Народної Демократичної Республіки ОСОБА_1 , усвідомлюючи протиправний характер діяння, обрав незаконний спосіб перетину державного кордону із України в Словацьку Республіку 15.02.2021року , внаслідок чого , своїми умисними діями порушив законодавство України, а також при його затриманні у нього відсутній паспорт.
Також, в матеріалах справи відсутні та апелянтом не надано доказів того, що громадянин Алжирської Народної Демократичної Республіки ОСОБА_1 , відноситься до осіб, яким надано статус біженця і є особою, яка потребує додаткового захисту, останній не підпадає під захист ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». 
Відтак, враховуючи вказані обставини та наявні в матеріалах справи докази, а також відсутність підстав, які б давали право громадянину Алжирської Народної Демократичної Республіки ОСОБА_1 , перебувати на території України, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про підставність позовних вимог до задоволення.
Твердження апелянта про те, що позивач не довів вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП спростовується наявною в ЄДРСР постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 лютого 2021 року у справі № 308/2020/21, якою відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП та накладено на нього відповідне адміністративне стягнення. 
Також колегія суддів апеляційного суду зазначає, що судом першої інстанції в описовій та мотивувальній частині рішення невірно зазначено прізвище відповідача, що колегія суддів вважає опискою, яку суд першої інстанції може виправити у спосіб, передбачений процесуальним законом. Також така описка не може слугувати достатньою підставою для зміни чи скасування судового рішення в апеляційному порядку.
Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду з наведених вище мотивів, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
Керуючись статтями  308, 315, 316, 321, 322, 325,  Кодексу адміністративного судочинства України, суд
                                                         ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Громадянина Алжирської Народної Демократичної Республіки ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області  від 18 лютого 2021 року у справі № 308/2069/21 без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя	 	І. І. Запотічний 	
судді	 	І. В. Глушко 	
 	 	О. І. Довга  	
Повне судове рішення складено 27.04.2021