П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/1687/20 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Ковальчук О.К.   
Суддя-доповідач -  Смілянець Е. С.   
11 травня 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Смілянця Е. С. 
суддів:  Капустинського М.М.  Сапальової Т.В. , 

розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 26 листопада 2020 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафта-експрес" до Головного управління ДПС у Хмельницькій області, Державної податкової  служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
В березні 2020 року позивач, ТОВ "Нафта-експрес", звернулося в Хмельницький окружний адміністративний суд з позовом до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Хмельницькій області, в якому просив:
-  визнати протиправним та скасувати рішення комісії, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації № 1068887/41138032 від 05.02.2019 про відмову в реєстрації податкової накладної № 107 від 29.08.2018 в Єдиному реєстрі податкових накладних;
- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 107 від 29.08.2018.
Хмельницький окружний адміністративний суд рішенням від 26.11.2020 позов задовольнив. 
Судове рішення мотивоване тим, що надані позивачем документи були цілком достатніми для прийняття Комісією ГУ ДПС у Хмельницькій області рішення про реєстрацію податкової накладної від № 107 від 29.08.2018, тому зважаючи на наявність у позивача, передбачених чинним законодавством України, документів, які свідчать про реальність проведення господарських операцій між позивачем та його контрагентом, а також на ту обставину, що такі документи були надані позивачем контролюючому органу, останній не мав правових підстав для відмови позивачу у реєстрації вказаної податкової накладної.
Не погоджуючись з рішенням суду, ГУ ДПС в Хмельницькій області подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.
Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги, що наданий позивачем пакет документів не є достатнім для прийняття комісією рішення про реєстрацію податкової накладної. А саме, позивачем надано видаткову накладну № 3524 від 30.08.2018 (постачальник ТОВ «Інтер Лайт», дизпаливо 31480 л. на суму 785363,04 грн.) та ТТН № 30/1 від 30.08.2018, де зазначено, що замовником та вантажоодержувачем дизпалива є ТОВ "Нафта-експрес", пункт навантаження – м. Коростень, пункт розвантаження – м. Віньківці, однак пояснення та документальне підтвердження щодо можливості зберігання диз. палива в кількості 31480 кг. ТОВ  "Нафта-експрес" за адресою м. Віньківці не надано (наявність власних чи орендованих основних засобів).
Позивач наданим йому законом правом на подання відзиву  на апеляційну скаргу не скористався.
Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. 
Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ТОВ «Нафта-Експрес» зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 08 лютого 2017 року, здійснює оптову торгівлю твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами.
23 серпня 2018 року ТОВ «Нафта-Експрес» (постачальник) та товариство з обмеженою відповідальністю «Поділля Агро-Нафта» (покупець) уклали договір поставки нафтопродуктів № 230818-1.
Згідно з пунктом 1.1. договору постачальник зобов`язується передати покупцю у власність нафтопродукти, а покупець прийняти та оплатити нафтопродукти на умовах, викладених у договорі, найменування, кількість та ціна яких вказується в накладних документах на товар, які є невід`ємними частинами договору, які оформляються на кожну окрему партію. За умовами пунктів 2.1., 2.3. найменування та кількість товару, ціна і вартість кожної узгодженої до поставки партії товару вказується у додатках до договору (специфікаціях). Постачання товару (кожної окремої його партії), в рамках цього договору, здійснюється на умовах EXW. Конкретна умова постачання тієї чи іншої партії товару визначається у специфікації. EXW (Франко завод) – зобов`язання постачальника щодо поставки товару вважаються виконаними і ризики випадкового пошкодження, втрати та загибелі товару переходять від постачальника до покупця з моменту відвантаження товару покупцю. Постачальник організовує доставку та включає вартість доставки, відвантаження та завантаження товару додатково, у загальну вартість товару. Вартість кожної окремої партії товару визначається постачальником в специфікаціях (пункт 4.1. договору). Відповідно до пунктів 4.2., 4.4. договору покупець зобов`язується оплатити повну вартість партії у розмірі 100 % (в тому числі ПДВ) за товар в сумі, відображеній у специфікації, наданій постачальником, до дати бажаного відвантаження товару. Датою оплати вважається дата зарахування грошових коштів банківською установою на банківський рахунок постачальника. Товаром, згідно специфікації 300818 до договору поставки № 230818-1 від 23.08.2018 року, є дизельне паливо ДТ-З-К5 у кількості 24 000 л вартістю 660 096 грн (в тому числі ПДВ).
На виконання умов договору поставки № 230818-1 від 23 серпня 2018 року ТОВ«Поділля Агро-Нафта» 29 серпня 2018 року здійснило оплату товару в сумі 660 096 грн (в тому числі ПДВ).
За фактом отримання оплати за договором поставки № 230818-1 від 23 серпня 2018 року, позивач склав податкову накладну № 107 від 29.08.2018 року та надіслав її для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.
30 серпня 2018 року ТОВ «Нафта-Експрес» поставило покупцю дизельне паливо ДТ-Л-К5 у кількості 24 000 л.
ДФС України надіслала позивачу квитанцію від 12 вересня 2018 року про зупинення реєстрації податкової накладної № 107 від 29.08.2018 року, вказавши, що податкова накладна / розрахунок коригування відповідає вимогам підпункту 1.6 пункту 1 Критеріїв ризиковості платника податку, та запропонувала надати пояснення та / або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.
20 грудня 2018 року ДФС України надіслала позивачу квитанцію № 1, вказавши, що документ буде оброблено у складі пакету пов`язаних документів. 
28 січня 2019 року позивач надіслав відповідачу повідомлення № 16 про подання пояснень та копій документів щодо податкових накладних / розрахунків коригування, реєстрацію яких зупинено, а саме: договір позички нежитлового приміщення від 02.04.2017 року, договір позички нежитлових приміщень від 25.04.2018 року, договір позички нежитлових приміщень від 19.09.2018 року, договір поставки нафтопродуктів № 230818-1 від 23.08.2018 року з товариством з обмеженою відповідальністю «Поділля Агро-Нафта», платіжне доручення № 821 від 29.08.2018 року, податкова накладна № 107 від 29.08.2018 року, квитанція від 12.09.2018 року про зупинення реєстрації податкової накладної № 107 від 29.08.2018 року, специфікація № 300818 від 30.08.2018 року до договору поставки № 230818-1 від 23.08.2018 року, довіреність № 22 від 30.08.2018 року, товарно-транспортна накладна на відпуск нафтопродуктів № 30/1 від 30.08.2018 року, сертифікат відповідності №.145.0019871-17 від 14.12.2017 року, паспорт якості  № 558 від 07.04.2018 року, договір поставки нафтопродуктів № Б-27 від 28.08.2018 року з товариством з обмеженою відповідальністю «Інтер Лайт», договір поставки № 270418-1 від 27.04.2018 року, видаткова накладна № 3524 від 30.08.2018 року, акт звірки взаємних рахунків станом на 25.09.2019 року по рахунку 361 товариства з обмеженою відповідальністю «Нафта-Експрес» з товариством з обмеженою відповідальністю «Поділля Агро Нафта», рахунок на оплату № 3548 від 28.08.2018 року, рахунок № 107 від 29.08.2018 року (платник товариство з обмеженою відповідальністю «Поділля Агро Нафта»), платіжне доручення № 57 від 29.08.2018 року, платіжне доручення № 60 від 30.08.2018 року, платіжне доручення № 61 від 30.08.2018 року, договір транспортного перевезення № ТП-21/04/18 від 21.04.2018 року з фізичною особою – підприємцем ОСОБА_1 , акт виконаних робіт (наданих послуг) № 39 від 16.10.2018 року, акт виконаних робіт (наданих послуг) № 40 від 25.10.2018 року, податкова накладна № 650 від 29.08.2018 року, податкова накладна № 668 від 30.08.2018 року, довіреність № 20 від 28.08.2018 року та пояснення. 
Рішеннями від 05.02.2019 року № 1068887/41138032 відповідач відмовив позивачу у реєстрації податкової накладної № 107 від 29.08.2018 року. Підставою для відмови слугувало ненадання платником податку копій договорів, зокрема зовнішньоекономічних контрактів, з додатками до них; первинних документів щодо постачання / придбання товарів / послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні  описи), у тому числі рахунки-фактури / інвойси, акти приймання-передачі товарі (робіт, послуг) з урахуванням наявності первинних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункових документів, банківських виписок з особових рахунків. У розділі рішення «Додаткова інформація» відповідач зазначив, що наданий товариством з обмеженою відповідальністю «Нафта-Експрес» пакет документів  до податкової накладної № 107 від 29.08.2018 року не є достатнім для прийняття комісією рішення про реєстрацію податкової накладної. На підтвердження придбання дизпалива платник надав видаткову накладну № 3524 від 30.08.2018 року (постачальник товариство з обмеженою відповідальністю «Інтер Лайт», дизпаливо 31 480 л на суму 785 363,04 грн) та товарно-транспортну накладну № 30/1 від 30.08.2018 року, де зазначено, що замовником та вантажоодержувачем дизпалива є товариство з обмеженою відповідальністю «Нафта-Експрес», пункт навантаження – м. Коростень. 
11 лютого 2019 року позивач подав до Державної фіскальної служби України скаргу на рішення комісії, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, від 05.02.2019 року № 1068887/41138032.
20 серпня 2019 року позивач, у зв`язку із відсутністю результатів розгляду скарги від 11 лютого 2019 року, подав до Державної фіскальної служби України заяву з проханням вважати скаргу ТОВ "Нафта-експрес"  на рішення Державної фіскальної служби України про відмову у реєстрації податкової накладної № 107 від 29.08.2018 року задоволеною, а рішення комісії ДФСУ № 1068887/41138032 від 05.02.2019 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 107 від 29.08.2018 скасованим, та зареєструвати податкову накладну № 107 від 29.08.2018 року в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Позивач вважаючи рішення щодо відмови у реєстрації податкових накладних протиправним звернувся до суду з позовом.
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.
Згідно частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Так, спірні правовідносини врегульовані Податковим кодексом України від 02.12.2010 № 2755-VI в редакції, що була чинною на момент їх виникнення (далі - ПК України).
Згідно з підпунктом "а" пункту 185.1 статті 185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.
За приписами пункту 187.1 статті 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.
Відповідно до абзацу першого пункту 201.10 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в ЄРПН у встановлений цим Кодексом термін.
При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в ЄРПН та надати покупцю на його вимогу (Абз. перший пункт 201.10 статті 201 ПК України).
Отже, платник податку - постачальник з настанням першої із умов виникнення податкових зобов`язань, визначених у пункті 187.1 статті 187 ПК України, зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі та зареєструвати її в ЄРПН.
Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.
Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.
У разі якщо реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування у Єдиному реєстрі податкових накладних зупинена в порядку, визначеному пунктом 201.16 цієї статті, реєстрація таких податкових накладних/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється з урахуванням особливостей, визначених підпунктом 201.16.4 пункту 201.16 цієї статті.
Відповідно до пункту 201.16 статті 201 ПК України реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.
21 лютого 2018 року на виконання вимог Закону №2245-VIII Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову №117 «Про затвердження порядків з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних», якою, зокрема, затверджено Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Порядок № 117, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Пунктом 5 Порядку №117 встановлено, що податкова накладна/розрахунок коригування, які підлягають моніторингу, перевіряються на відповідність критеріям ризиковості платника податку, критеріям ризиковості здійснення операцій та показникам позитивної податкової історії платника податку.
Згідно пункту 6 Порядку №117 у разі коли за результатами моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну/розрахунок коригування, відповідає критеріям ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.
У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються: критерій(ї) ризиковості платника податку та/або критерій(ї) ризиковості здійснення операцій, на підставі якого(их) зупинено реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, із розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку. Пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі (підпункт 3, 4 пункту 13 Порядку №117).
Пунктом 14 порядку №117 визначено перелік документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, який включає в себе: договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.
Відповідно до пункту 21 Порядку №117 підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування є: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено; ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку; надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.
Форма рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН, визначена Порядком №117 (додаток 2 до Порядку), передбачає, що у разі відмови в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН через ненадання платником податку копій документів, документи, які не надано, повинні бути підкреслені.
Окремими положеннями Порядку №117 не визначено конкретних критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, натомість на підставі пункту 10 цього Порядку зобов`язано Державну фіскальну службу України визначити такі критерії та погодити їх з Міністерством фінансів України.
Таким чином, законодавством регламентовано чіткий порядок реєстрації податкових накладних в ЄРПН та правові підстави для зупинення їх реєстрації і для відмови у її здійсненні.
При цьому, у разі зупинення реєстрації податкової накладної платника у зв`язку із встановленням його ризиковості за вищевказаними Критеріями, податковий орган зобов`язаний не лише зазначити загальний пункт або підпункт таких Критеріїв, а й вказати посилання на конкретний з них, яким, на його думку, не відповідає платник. Невиконання контролюючим органом зазначеної вимоги призводить до обмеження права платника податків бути повідомленим про необхідність надання документів за вичерпним переліком, відповідно до критерію зупинення реєстрації податкової накладної, а не будь-яких документів на власний розсуд.
Так, згідно матеріалів справи у квитанції від 12.09.2018  про зупинення реєстрації податкової накладної № 107 від 29.08.2018   відповідач запропонував надати пояснення та / або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накиданих.
У квитанції від 20 грудня 2018 року № 1 відповідач вказав, що документ буде оброблено у складі пакету пов`язаних документів.
Водночас, підставою для прийняття рішення від 05.02.2019  №1068887/41138032 про відмову позивачу у реєстрації податкової накладної № 107 від 29.08.2018  року слугувало ненадання платником податку копій документів, а саме: копій договорів, зокрема зовнішньоекономічних контрактів, з додатками до них; первинних документів щодо постачання / придбання товарів / послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні  описи), у тому числі рахунки-фактури / інвойси, акти приймання-передачі товарі (робіт, послуг) з урахуванням наявності первинних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункових документів, банківських виписок з особових рахунків. У розділі рішення «Додаткова інформація» відповідач зазначив, що наданий товариством з обмеженою відповідальністю «Нафта-Експрес» пакет документів до податкової накладної № 107 від 29.08.2018 року не є достатнім для прийняття комісією рішення про реєстрацію податкової накладної. На підтвердження придбання дизпалива платник надав видаткову накладну № 3524 від 30.08.2018 (постачальник товариство з обмеженою відповідальністю «Інтер Лайт», дизпаливо 31480 л на суму 785363,04 грн) та товарно-транспортну накладну № 30/1 від 30.08.2018, де зазначено, що замовником та вантажоодержувачем дизпалива є товариство з обмеженою відповідальністю «Нафта-Експрес», пункт навантаження – м. Коростень.
На виконання вимог контролюючого органу, позивач надіслав пояснення та копії документів, а саме: договір позички нежитлового приміщення від 02.04.2017 року, договір позички нежитлових приміщень від 25.04.2018 року, договір позички нежитлових приміщень від 19.09.2018 року, договір поставки нафтопродуктів № 230818-1 від 23.08.2018 року з товариством з обмеженою відповідальністю «Поділля Агро-Нафта», платіжне доручення № 821 від 29.08.2018 року, податкова накладна № 107 від 29.08.2018 року, квитанція від 12.09.2018 року про зупинення реєстрації податкової накладної № 107 від 29.08.2018 року, специфікація № 300818 від 30.08.2018 року до договору поставки № 230818-1 від 23.08.2018 року, довіреність № 22 від 30.08.2018 року, товарно-транспортна накладна на відпуск нафтопродуктів № 30/1 від 30.08.2018 року, сертифікат відповідності №.145.0019871-17 від 14.12.2017 року, паспорт якості  № 558 від 07.04.2018 року, договір поставки нафтопродуктів № Б-27 від 28.08.2018 року з товариством з обмеженою відповідальністю «Інтер Лайт», договір поставки № 270418-1 від 27.04.2018 року, видаткова накладна № 3524 від 30.08.2018 року, акт звірки взаємних рахунків станом на 25.09.2019 року по рахунку 361 товариства з обмеженою відповідальністю «Нафта-Експрес» з товариством з обмеженою відповідальністю «Поділля Агро Нафта», рахунок на оплату № 3548 від 28.08.2018 року, рахунок № 107 від 29.08.2018 року (платник товариство з обмеженою відповідальністю «Поділля Агро Нафта»), платіжне доручення № 57 від 29.08.2018 року, платіжне доручення № 60 від 30.08.2018 року, платіжне доручення № 61 від 30.08.2018 року, договір транспортного перевезення № ТП-21/04/18 від 21.04.2018 року з фізичною особою – підприємцем ОСОБА_1 , акт виконаних робіт (наданих послуг) № 39 від 16.10.2018 року, акт виконаних робіт (наданих послуг) № 40 від 25.10.2018 року, податкова накладна № 650 від 29.08.2018 року, податкова накладна № 668 від 30.08.2018 року, довіреність № 20 від 28.08.2018 року.
Таким чином, зважаючи на наявність передбачених законодавством документів,  та враховуючи те, що відповідні пояснення та документи були надані контролюючому органу в межах спору визначенного законом, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у контролюючого органу не було достатніх підстав для відмови у проведенні реєстрації податкової накладної № 107 від 29.08.2018, а тому, рішення № 1068887/41138032 від 05.02.2019 про відмову щодо реєстрації податкової накладної № 107 від 29.08.2018  є неправомірним.
За таких обставин, на переконання  апеляційного суду, оскаржуване рішення про відмову в реєстрації податкової накладної є формальним, оскільки об`єктивно не містять чіткого визначення підстав та мотивів для їх прийняття, так само як і мотивів прийняття чи відхилення наданих позивачем пояснень та документів, а тому не можуть бути визнані законними та обґрунтованими.
При цьому колегія суддів зазначає, що можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення фіскальним органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків. Вживання податковим органом загального посилання на підпункт Критеріїв оцінки призводить до необґрунтованого обмеження права платника податків бути повідомленим про необхідність надання документів за вичерпним переліком, відповідно до критерію зупинення реєстрації податкової накладної, а не довільно, на власний розсуд.
Невиконання контролюючим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії має наслідком визнання його протиправним.    
В контексті вищенаведеного колегія суддів також зауважує, що здійснення моніторингу відповідності податкових накладних/розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків є превентивним заходом, спрямованим на убезпечення від безпідставного формування податкового кредиту за операціями, що не підтверджені первинними документами або підтверджені платником податку копіями документів, які складені з порушенням законодавства. При цьому здійснення моніторингу не повинно підміняти за своїм змістом проведення податкових перевірок як способу реалізації владних управлінських функцій податкового органу.
Аналогічна правова позиція вже неодноразово висловлювалась Верховним Судом, зокрема, у постановах від 21.05.2019 по справі №0940/1240/18, від 10.04.2020 у справі №819/330/18 та від 18.06.2020 у справі № 824/245/19-а.
Крім того, суд наголошує на тому, що згідно наведених вище норм контролюючий орган зобов`язаний дотримуватись вимог щодо чіткості своїх зауважень.
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 20.10.2011 у справі «Рисовський проти України» (заява № 29979/04) підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що в разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб.
Також Європейський суд з прав людини у справі «Лелас проти Хорватії» зазначив, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати своєчасного виконання своїх обов`язків.
Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки», «Ґаші проти Хорватії», «Трґо проти Хорватії»).
Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.
При цьому, доводи апеляційної скарги зводяться виключно до непогодження з оцінкою обставин справи, наданою судом першої інстанції.
На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не вбачається.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Хмельницькій області залишити без задоволення, а  рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 26 листопада 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий	 	 	Смілянець Е. С.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Капустинський М.М.    Сапальова Т.В.