ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2021 року	Львів	Справа № 380/6761/20 пров. № А/857/1009/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії :
головуючого судді:                                        Гуляка В.В.
суддів:                                                              Ільчишин Н.В., Коваля Р.Й.
за участі секретаря судового засідання:           Вовк А.Ю. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Київської обласної прокуратури, 
на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2020 року про виправлення описки у судовому рішенні та помилки у виконавчому листі (суддя – Кухар Н.А., час ухвалення – не зазначений, місце ухвалення – м.Львів, дата складання повного тексту – не зазначена), 
в адміністративній справі №380/6761/20 за позовом ОСОБА_1 до Сьомої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур, Офісу Генерального прокурора, Київської обласної прокуратури, 
про визнання протиправними і скасування рішення та наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, 

                                                          встановив:  

У вересні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідачів Сьомої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур, Офісу Генерального прокурора, Прокуратури Київської області, в якому просив: 1) визнати протиправним з моменту прийняття та скасувати прийняте щодо позивача рішення Сьомої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур №17 від 20 липня 2020 року “Про неуспішне проходження прокурором атестації”; 2) визнати протиправним з моменту прийняття та скасувати наказ прокурора Київської області №440к від 12.08.2020 року, яким ОСОБА_1 звільнено з посади начальника управління нагляду за органами безпеки, фіскальною та прикордонною службами прокуратури Київської області та органів прокуратури на підставі п.9 ч.1 ст.51 Закону України “Про прокуратуру” з 17.08.2020 року; 3) поновити позивача на посаді начальника управління нагляду за органами безпеки, фіскальною та прикордонною службами прокуратури Київської області з 17.08.2020 року або на рівнозначній посаді в обласній прокуратурі Київської області; 4) стягнути з Офісу Генерального прокурора середній заробіток позивача за весь час вимушеного прогулу без утримання податків й інших обов`язків платежів, починаючи з 17.08.2020 по день прийняття судом рішення про поновлення на роботі; 4) допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення позивача на посаді начальника управління нагляду за органами безпеки, фіскальною та прикордонною службами прокуратури Київської області з 03.08.2020 року або на рівнозначній посаді в обласній прокуратурі Київської області; 6) допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення з Офісу Генерального прокурора середнього заробітку на користь позивача за весь час вимушеного прогулу без утримання податків й інших обов`язкових платежів, починаючи з 17.08.2020 року у межах суми стягнення за один місяць; 7) стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 2522,40 грн.. 
Протокольною ухвалою суду першої інстанції від 24 вересня 2020 року замінено неналежного відповідача Прокуратуру Київської області на належного Київську обласну прокуратуру. 
Відповідачі у справі Офіс Генерального прокурора та Київська обласна прокуратура в суді першої інстанції позовних вимог не визнали, подали свої відзиви на позовну заяву, у яких заперечили щодо обґрунтованості позовних вимог, вважаючи їх безпідставними,  просили відмовити у задоволенні позову повністю. 
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2020 року позов задоволено повністю. Визнано протиправним і скасовано рішення Сьомої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур №17 від 20 липня 2020 року. Визнано протиправним і скасовано наказ прокурора Київської області №440к від 12.08.2020 року, яким звільнено ОСОБА_1 з посади начальника управління нагляду за органами безпеки, фіскальною та прикордонною службами прокуратури Київської області та органів прокуратури. Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника управління нагляду за органами безпеки, фіскальною та прикордонною службами прокуратури Київської області та органів прокуратури з 18 серпня 2020 року. Стягнуто з Київської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 90704,83 грн. без врахування обов`язкових відрахувань. Рішення в частині стягнення за один місяць у розмірі 33053,46 грн. та поновлення на роботі допущено до негайного виконання. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 840,80 грн. та з Київської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 840,80 грн. судового збору. 
20 листопада 2020 року Львівський окружний адміністративний суд постановив ухвалу, якою вирішив виправити описку, допущену у резолютивній частині рішення суду від 10.11.2020 року, виклавши четвертий абзац резолютивної частини рішення суду таким чином: Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника управління нагляду за органами безпеки, фіскальною та прикордонною службами Київської обласної прокуратури з 18 серпня 2020 року. Також суд ухвалив виправити помилку, допущену при оформленні виконавчого листа №380/6761/20  виданого 10.11.2020 року, а саме після слова: "ПОСТАНОВИВ:" вважати правильним: Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника управління нагляду за органами безпеки, фіскальною та прикордонною службами Київської обласної прокуратури з 18 серпня 2020 року. 
З цією ухвалою суду від 20.11.2020 року про виправлення описки у судовому рішенні та помилки у виконавчому листі не погодився відповідач Київська обласна прокуратура та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржена ухвала суду прийнята з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню з підстав, наведених в апеляційній скарзі. 
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт Київська обласна прокуратура зазначає, що висновок суду щодо поновлення позивача в Київській обласній прокуратурі на посаді начальника управління нагляду за органами безпеки, фіскальною та прикордонною службами Київської обласної прокуратури з 18.08.2020 року є необґрунтованим. Вказує, що відповідно до абз.3 пп.6 п.22 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України №113-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури», установлено, що тимчасово, до 1 вересня 2021 року призначення на адміністративні посади, передбачені пп.7-15 ч.1 ст.39 Закону України «Про прокуратуру», здійснюється керівником обласної прокуратури - щодо адміністративних посад прокурорів у відповідній обласній прокуратурі та в окружних прокуратурах, які розташовані у межах адміністративно-територіальної одиниці, що підпадає під територіальну юрисдикцію відповідної обласної прокуратури. Тому вважає скаржник, що суд дійшов помилкового висновку про те, що саме керівник Київської обласної прокуратури зобов`язаний поновити ОСОБА_1 у Київській обласній прокуратурі на посаді начальника управління нагляду за органами безпеки, фіскальною та прикордонною службами Київської обласної прокуратури. Поновлення позивача, який неуспішно пройшов атестацію, та без успішного її проходження, на новій посаді в органах прокуратури, усупереч конституційному принципу рівності громадян надасть йому привілеї перед прокурорами, які успішно пройшли атестацію. На переконання апелянта, приймаючи оскаржувану ухвалу, суд фактично виніс нове рішення, чим допустив порушення норм ст.253 КАС України. 
За результатами апеляційного розгляду апелянт Київська обласна прокуратура просить оскаржену ухвалу суду від 20.11.2020 року скасувати. 
Позивач ОСОБА_1 подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу Київської обласної прокуратури, у якому просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, а оскаржену ухвалу суду першої інстанції від 20.11.2020 року залишити без змін. 

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи та їх представників, які з`явились в засідання суду апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції від 20.11.2020 року вважає, що апеляційну скаргу необхідно задоволити, з врахуванням наступного. 
Відповідно до ч.1 ст.253 КАС України, суд, який постановив судове рішення, може з власної ініціативи або за заявою учасника справи чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні. 
За змістом вказаної норми закону опискою слід вважати помилку, що порушує правила граматики, синтаксису, пунктуації, нумерації, що мають вплив на зміст судового рішення та його виконання. 
Вищенаведена стаття передбачає можливість після ухвалення судового рішення у справі усунути в ньому помилки технічного (неюридичного) характеру - описки та очевидні арифметичні помилки. 
Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні або ухвалі), суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності. 
Отже, при вирішенні питання про виправлення описок, допущених у судовому рішенні, суд не може змінювати остаточний результат розгляду справи для сторін, а усуває лише окремі технічні недоліки, які можливо заважатимуть виконанню рішення, чи роблять зв`язок між наявною доказовою базою та висновками суду менш видимим, хоча і не заперечують цього зв`язку. 
Зміна змісту судового рішення шляхом виправлення описки порушує правило незмінності судового рішення. 
Колегія суддів апеляційного суду враховує, що із змісту мотивувальної частини рішення суду першої інстанції від 10.11.2020 року у цій справі за позовом ОСОБА_1 видно, що позивач підлягає поновленню на посаді з якої його було звільнено, тобто на посаді начальника управління нагляду за органами безпеки, фіскальною та прикордонною службами прокуратури Київської області та органів прокуратури з 18 серпня 2020 року. 
Так, наказом прокурора Київської області №440к від 12.08.2020р. позивача ОСОБА_1 було звільнено з посади начальника управління нагляду за органами безпеки, фіскальною та прикордонною службами прокуратури Київської області та органів прокуратури на підставі пункту 9 частини 1 статті 51 Закону України “Про прокуратуру”. 
Частиною першою статті 235 КЗпП України передбачено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України “Про запобігання корупції” іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. 
З урахуванням норм законодавства та встановлених обставин справи, а також беручи до уваги те, що відповідно до хронології подій спірні рішення та наказ були видані до утворення Київської обласної прокуратури, колегія суддів вважає, що суд  першої інстанції в рішенні від 10.11.2020 року за наслідками розгляду справи №380/6761/20 дійшов правильного висновку про поновлення позивача в прокуратурі Київської області на посаді, яку він обіймав до звільнення. 
Отже, суд першої інстанції в оскарженій ухвалі від 20.11.2020 року помилково вважав, що у резолютивній частині рішення суду від 10.11.2020 року слід виправити описку. 
Крім того, згідно ч.1 ст.374 КАС України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. 
Вказана норма визначає право суду, який видав виконавчий документ, лише за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. 
Проте, матеріали справи не містять заяви стягувача або боржника чи іншого учасника адміністративної справи про виправлення помилки у виконавчому документі, допущеної при його оформленні або видачі. 
При цьому, зміст ухвали суду від 20.11.2020 року в частині виправлення помилки у виконавчому листі №380/6761/20 від 10.11.2020 року вказує на те, що таке виправлення стосується формулювання щодо поновлення позивача ОСОБА_1 на посаді начальника управління нагляду за органами безпеки, фіскальною та прикордонною службами Київської обласної прокуратури. 
Як уже було вказано апеляційним судом вище, за результатами  розгляду адміністративної справи позивач ОСОБА_1 підлягає поновленню в прокуратурі Київської області на посаді, яку він обіймав до звільнення. 
Отже, суд першої інстанції в оскарженій ухвалі від 20.11.2020 року помилково вважав, що є необхідність виправити помилку у виконавчому листі. 
З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що оскаржену ухвалу суду першої інстанції від 20.11.2020 року про виправлення описки у судовому рішенні та помилки у виконавчому листі необхідно скасувати. 
Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 312, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд 

                                                                  постановив: 

Апеляційну скаргу Київської обласної прокуратури – задоволити. 
Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2020 року про виправлення описки у судовому рішенні та помилки у виконавчому листі, в адміністративній справі №380/6761/20 за позовом ОСОБА_1 до Сьомої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур, Офісу Генерального прокурора, Київської обласної прокуратури про визнання протиправними і скасування рішення та наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу – скасувати. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її прийняття (проголошення), а у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення - протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	В. В. Гуляк 	
судді	 	Н. В. Ільчишин 	
 	 	Р. Й. Коваль  	
Повний текст постанови складено 28.05.2021 року