ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

23 червня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 340/2214/21	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Шлай А.В. (доповідач),
                               суддів:  Прокопчук Т.С., Кругового О.О.,     
  
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12 травня 2021 р. (суддя Казанчук Г.П.) в адміністративній справі №340/2214/21 за позовом   ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, про визнання протиправними та скасування рішення та наказу, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих. оформлене протоколом від 20.04.2021 за №102/04/21, в частині застосування до нього, як арбітражного керуючого, дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого та анулювання свідоцтва; визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України №1516/5 від 27.04.2021 «Про застосування до арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого та анулювання свідоцтва», яким застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого до арбітражного керуючого ОСОБА_1 та анульовано свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) від 01.04.2013 за № 562, видане ОСОБА_1 ; зобов`язати Міністерство юстиції України внести до Єдиного реєстру арбітражних керуючих України, який формується державним органом з питань банкрутства у складі Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відомості про скасування наказу Міністерства юстиції України №1516/5 від 27.04.2021 «Про застосування до арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого та анулювання свідоцтва», яким застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого до арбітражного керуючого ОСОБА_1 та анульовано свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) від 01.04.2013 за № 562, видане ОСОБА_1 .
Одночасно ОСОБА_1. подана заява про забезпечення позову шляхом зупинення дії спірного наказу Міністерства юстиції України №1516/5 від 27.04.2021 «Про застосування до арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого та анулювання свідоцтва» до набрання законної сили рішенням адміністративного суду у даній справі про визнання протиправним та скасування наказу.
Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12 травня 2021 р. у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.
                    Зазначена ухвала суду оскаржена в апеляційному порядку ОСОБА_1 . В апеляційній скарзі скаржник вказує на те, що він виконує функції ліквідатора та розпорядника майна у справах про банкрутство, а внаслідок дії спірного наказу господарські суди вимушені будуть здійснювати заходи з метою його заміни на іншого арбітражного керуючого. Скасування спірного наказу в судовому порядку не тягне за собою автоматичного поновлення в правах арбітражного керуючого в межах процедур у справах, де будуть призначені інші арбітражні керуючі. Відсторонення від виконання обов`язків призведе до позбавлення засобів до існування, оскільки позбавить роботи, що є порушенням ст. 43 Конституції України.
У письмовому відзиві на апеляційну скаргу Міністерство юстиції України просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, оскаржену ухвалу суду першої інстанції - без змін, як законну та обґрунтовану.  Міністерство юстиції України стверджує про безпідставність доводів ОСОБА_1 , який є діючим приватним виконавцем, тому робота арбітражним керуючим не є єдиним джерелом доходу. Крім того, ухвала суду першої інстанції відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловленої в численних справах.
Розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, як це передбачено статтею 311 Кодексу адміністративного судочинства України.
Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції вказав на те, що заявником не наведено доводів наявності очевидних ознак протиправності  спірного наказу. Також, заявляючи заяву про забезпечення позову у такий спосіб, позивач фактично до винесення кінцевого рішення у справі хоче отримати проміжне рішення суду та мати можливість продовжувати здійснювати діяльність арбітражного керуючого, що може мати в подальшому негативні наслідки (стосовно законності дій як ліквідатора у справах про банкрутство, як розпорядника майна у справах про банкрутство без правового статусу арбітражного керуючого, тощо).    Суд наголосив, що забезпечення позову є крайнім заходом спрямованим на збереження існуючого правового становища, тому вжиття такого заходу повинно бути підтверджено належними доказами, чого представником заявника зроблено не було.
 Колегія суддів, у свою чергу, зазначає наступне.
          Підстави забезпечення позову визначені статтею 150 Кодексу адміністративного судочинства України. Суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю. Відповідно до статті 151 статтею 150 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акту або нормативно-правового акту; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
          При цьому, колегія суддів зазначає, що суд не повинен вживати заходів забезпечення позову, які фактично є тотожними задоволенню позовних вимог.
          Спірним наказом  Міністерство юстиції України позбавило ОСОБА_1 права на здійснення діяльності арбітражного керуючого та анулювало свідоцтво  про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора). Наслідком зупинення судом дії цього наказу буде відновлення права позивача на проведення зазначеної діяльності. Такий же наслідок матиме місце і після набрання законної сили судовим рішенням у випадку задоволення позовних вимог.
          Відтак, колегія суддів вважає, що захід забезпечення позову, обраний позивачем не підлягає застосуванню судом за наведених вище підстав. 
          Доводи позивача про позбавлення його можливості отримувати дохід є, на думку колегії суддів, безпідставним, оскільки  заявником не надано суду першої інстанції доказів на підтвердження відсутності у нього чи членів його сім`ї інших джерел доходу, що свідчило б про скрутне матеріальне становище, яке б склалося внаслідок виконання спірного наказу. Також, скаржником не спростована інформація щодо наявності у нього статусу приватного виконавця. 
Колегія суддів звертає увагу, що позивач не позбавлений можливості реалізувати право на відшкодування шкоди, завданої суб`єктом владних повноважень, у зв`язку із прийняттям протиправного рішення.    
          Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що зазначені позивачем у заяві доводи не свідчать про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, передбачених статтею 151 Кодексу адміністративного судочинства України,
          З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку про відсутність, передбачених статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для скасування оскарженої ухвали суду першої інстанції.
Керуючись статтями  315,    316,  321,322,  325 Кодексу адміністративного судочинства України  суд,-
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12 травня 2021 р. в адміністративній справі №340/2214/21 19 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили  23 червня 2021 р. та оскарженню в касаційному порядку не підлягає згідно частини 2  статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
  
Головуючий - суддя                                                                      А.В. Шлай 

                               суддя                                                                      Т.С. Прокопчук 

                               суддя                                                                      О.О. Круговий