ПОСТАНОВА 
Іменем України

20 квітня 2021 року                                                                 м. Кропивницький

справа № 390/256/20
провадження № 22-ц/4809/437/21 

       Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
       Голованя А.М. (головуючий, суддя-доповідач), Карпенка О.Л., Мурашка С.І., 
за участю секретаря судового засідання Деменко О.І.,
учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – Комунальний заклад «Первозванівське навчально-виховне об`єднання «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів дошкільний навчальний заклад» Первозванівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області,
розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Комунального закладу «Первозванівське навчально-виховне об`єднання «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів дошкільний навчальний заклад» Первозванівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області на рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 16 листопада 2020 року у складі судді Терещенка Д.В.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог
У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до Комунального закладу «Первозванівське навчально-виховне об`єднання «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів дошкільний навчальний заклад» Первозванівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області (далі КЗ «Первозванівське НВО») про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі.
В обґрунтування позову послалася на те, що наказом директора КЗ «Первозванівське НВО» від 27 червня 2017 року № 33-К її призначено на посаду завідувача Калинівської ЗОШ. Зазначала, що з часу призначення на посаду належним чином виконувала свої посадові обов`язки, забезпечувала реалізацію прав дітей на здобуття базової та повної загальної середньої освіти. Однак наказом директора КЗ «Первозванівске НВО» від 17.01.2020 була звільнена з посади за одноразове грубе порушення трудових обов`язків, а саме за ч.1 ст.41 КЗпПУ. Наказ про своє звільнення та трудову книжку отримала 04.02.2020. 
Вважає, наказ про звільнення незаконним та таким, підлягає скасуванню з поновленням її на роботі. Зокрема зазначала, що наказ був прийнятий з грубими порушеннями КЗпП України. В наказі не вказано які саме трудові обов`язки порушено, покладені на неї Положенням про Калинівську ЗОШ посадовою інструкцією та наказом директора КЗ «Первозванівське НВО» від 30 серпня 2019 року № 180-а «Про розподіл функціональних обов`язків між адміністрацією закладу у 2019/2020 навчальному році»; в чому конкретно проявилось порушення; не сформульовано в чіткій та конкретній формі одноразове грубе порушення, яке стало підставою для звільнення, а також не зазначено будь-яких відомостей, на підставі яких було видано оскаржуваний наказ про її звільнення та зафіксовано таке порушення (наприклад, конкретні акт службової перевірки, доповідна записка, пояснювальна записка, тощо). 
В порушення ст. 149 КЗпП України, їй не було повідомлено про суть вчиненого нею одноразового грубого порушення трудових обов`язків, обставини, які його підтверджують, а також не запропоновано надати пояснення щодо будь-яких обставин, що стосуються її звільнення. 
Просила визнати протиправним та скасувати наказ про її звільнення, поновити на посаді завідувача Калинівської загальноосвітньої школи, стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 17.01.2020 по день розгляду справи.
Короткий зміст рішення суду
Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 16 листопада 2020 року позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано наказ директора комунального закладу «Первозванівське навчально-виховне об`єднання «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів дошкільний навчальний заклад» Первозванівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області від 17 січня 2020 року № 12-к «Про звільнення ОСОБА_1 ». 
Поновлено ОСОБА_1 із 17 січня 2020 року на посаді завідуючої Калинівської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів - філії комунального закладу «Первозванівське навчально-виховне об`єднання «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів дошкільний навчальний заклад» Первозванівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області.
Стягнуто з комунального закладу «Первозванівське навчально-виховне об`єднання «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів дошкільний навчальний заклад» Первозванівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 17.01.2020 по 16.11.2020 в сумі 98192 грн 38 коп. та судові витрати по справі на правову допомогу сплачену адвокату в розмірі 8600 грн.
Стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 1822,72 грн.
Допущено негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі ОСОБА_1 та стягнення заробітної плати за один місяць.
Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги 
КЗ «Первозванівське НВО» подав апеляційну скаргу, вважає, що дане рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, при цьому суд не повно з`ясував усі фактичні обставини справи, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.
Вказує, що доводи позивача про належне виконання нею своїх посадових обов`язків спростовуються колективною заяві батьків учнів Калинівської ЗОШ від 10.12.2019, в якій містяться підписи 20 батьків. Так, батьки вказують, що ОСОБА_1 не виконує свої обов`язки належним чином, її поведінка і ставлення до дітей є неприпустимою, як з точки зору моралі так і з точки зору закону. Керівник школи Володіна В.М, жодним чином не реагує на непоодинокі випадки фізичного та психологічного впливу, внаслідок чого перебування дітей в школі перетворюється для них на моральну травму.
Наказом начальника відділу освіти, молоді та спорту, культури та туризму виконавчого комітету Первозванівської сільської ради від 10 грудня 2019 року було створено комісію з розгляду колективного звернення батьків. І хоча за результатами перевірки від 28.12.2019 було встановлено, що ОСОБА_1 не порушувала вимоги ст.ст. 5, 38 Закону України «Про загальну середню освіту» та частини 2 статті 38 Закону України «Про освіту», однак під час розслідування вказаної справи було виявлено порушення правил внутрішньо шкільного розпорядку з її боку, а саме: відсутність учителя на робочому місці з дозволу завідувача 23-25 жовтня 2019 року, що відображено в довідці від 28.12.2019 № 05-05/406.
       10.01.2020 членам профспілкового комітету Калинівської ЗОШ І-ІІІ ступенів було направлено подання № 05-05/05 щодо виявлених порушень.
       16.01.2020 складено акт № 01-39/07 «Про дисциплінарне порушення ОСОБА_1 ». Відповідно до змісту акту комісія у складі директора КЗ «Первозванівське НВО» ОСОБА_2 заступника директора з навчально-виховної роботи КЗ «Первозванівське НВО» ОСОБА_3 , заступника директора з навчально- виховної роботи КЗ «Первозванівське НВО» ОСОБА_4 встановила, що ОСОБА_1 вчинила одноразове грубе порушення трудових обов`язків, а саме: приховала факт відсутності вчителя російської мови і зарубіжної літератури Калинівської ЗШ І-ІІ ступенів - філії КЗ «Первозванівське НВО» ОСОБА_5 на робочому місці, що призвело до зниження якості освітнього процесу, та 28 грудня 2019 року надала у поясненні неправдиву інформацію, що веде за собою недовіру та нецільове використання бюджетних коштів.
Відповідач вважає, що ОСОБА_1 грубо порушила трудові обов`язки, передбачені посадовою інструкцією, що було зафіксовано належним чином та відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України є підставою розірвання трудового договору з ініціативи власника.
Зазначає, що з твердженням суду першої інстанції про відсутність доказів, які б спростовували обставини, викладені ОСОБА_1  щодо незаконності оскаржуваного наказу, неможливо погодитись, адже матеріали справи містять всі докази, які свідчать про законність дій КЗ «Первозванівське НВО» при видачі наказу про звільнення.
Звертає увагу суду, що в день коли порушення було виявлено - 28.12.2019, ОСОБА_1 надала письмові пояснення, згідно яких «.. ОСОБА_5 була на роботі крім 21 жовтня, коли в неї був ювілей, була написана заява за власний рахунок». ОСОБА_1 «не могла у цьому відмовити педагогу». Відповідні заяви, проекти наказів та інші підтверджувальні документи адміністрації КЗ «Первозванівське НВО» не були надані. ОСОБА_5 у своїх поясненнях вказує що була відсутня 21.10.2019, 23-25.10.2019 року. Тобто, ОСОБА_1 надала в пояснювальній записці недостовірні дані.
Листом № 05-05/24 від 17.01.2020 року ОСОБА_1 було запропоновано з`явитись до КЗ «Первозванівське НВО» для отримання трудової книжки. Відповідно до Акту № 01-39/08 від 17 січня 2020 року «Про відмову ОСОБА_1 від проставлення підпису про ознайомлення з наказом» у присутності директора КЗ «Первозванівське НВО» Курлової О.М., заступників ДНВР ОСОБА_3 та ОСОБА_4 завідувач Калинівської ЗШ І-ІІІ ступенів філії КЗ «Первозванівське НВО» ОСОБА_1 ознайомилась з текстом наказу директора КЗ «Первозванівське НВО» від 17.01.2020 року №12-к «Про звільнення ОСОБА_1 » та відмовилась від проставлення підпису про ознайомлення з ним. Згідно Акту № 01-39/09 від 17 січня 2020 року «Про відмову ОСОБА_1 отримати трудову книжку та проставити підпис у журналі встановленого зразка» у присутності директора КЗ «Первозванівське НВО» ОСОБА_2 , заступників ДНВР ОСОБА_3 та ОСОБА_4 завідувач Калинівської ЗШ І-ІІ ступенів філії КЗ «Первозванівське НВО» відмовилась отримати трудову книжку та поставити підпис у журналі встановленого зразка обліку руху трудових книжок.
Вказує, що судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги такий доказ, як акт інспекційного відвідування № КР2201/386/АВ, згідно якого при застосуванні дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1  порушень вимог ст. ст. 147, 147-1, 148, 149 КЗпП України не встановлено. Тобто, звільнення відбулось згідно з нормами чинного трудового законодавства.
Відповідач просив, враховуючи зазначені доводи, скасувати рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 16 листопада 2020 року у справі № 390/256/20 повністю і ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.
Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи
У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначила, що апеляційна скарга є необґрунтованою, а рішення суду першої інстанції - законним та ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На обґрунтування відзиву ОСОБА_1 зазначила обставини тотожні позовним вимогам. Додатково вказала, що надавала пояснення 28 грудня 2019 року членам комісії, створеній відповідно до наказу начальника відділу освіти, молоді та спорту, культури та туризму виконавчого комітету Первозванівської сільської ради від 10 грудня 2019 року № 207-од, завданням роботи якої було перевірка обставин, викладених у колективній скарзі батьків від 10 грудня 2019 року. Результати роботи цієї комісії було оформлено, зокрема, довідкою від 28 грудня 2019 року № 05-05/406, складеної членами вищевказаної комісії ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .
Лише після цих подій вже зовсім іншою комісією у складі директора КЗ «Первозванівське НВО» ОСОБА_8 , заступників директора з НВР КЗ «Первозванівське НВО» ОСОБА_3 та ОСОБА_4 складено акт від 13 січня 2020 року № 01-39/05 про записи в класному журналі та акт № 01-39/07 від 16 січня 2020 року «Про дисциплінарне порушення ОСОБА_1 ».
Просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги відповідача та залишити рішення суду першої інстанції без змін.
Суд першої інстанції встановив такі обставини
Наказом директора комунального закладу «Первозванівське навчально-виховне об`єднання «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів дошкільний навчальний заклад» Первозванівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області від 27.06.2017 №33-к ОСОБА_1 , призначено на посаду завідуючої Калинівської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів-філії КЗ «Первозванівське НВО», що підтверджується копією трудової книжки (а.с.108-110).
Наказом директора КЗ «Первозванівське НВО» від 17 січня 2020 року № 12-к «Про звільнення ОСОБА_1 », позивача звільнено з посади завідуючої Калинівської ЗОШ за одноразове грубе порушення трудових обов`язків (пункт 1 статті 41 КЗпП України) (а.с.7).
Підставою для звільнення позивача із займаної посади є довідка від 28 грудня 2019 року № 05-05/406, складена та підписана членами комісії з розгляду колективного звернення батьків учнів, згідно якої були виявлені порушення правил внутрішкільного розпорядку ОСОБА_1 і вчителем зарубіжної літератури і російської мови ОСОБА_5 , а саме відсутність учителя на робочому місці з дозволу завідуючої 23-25 жовтня 2019 року (а.с.47).
Згодом комісією у складі директора КЗ «Первозванівське НВО» ОСОБА_8 , заступника директора з НВР КЗ «Первозванівське НВО» ОСОБА_3 , заступника директора з НВР КЗ «Первозванівське НВО» Федієнко Т.І., складено акт № 01-39/07 від 16 січня 2020 року «Про дисциплінарне порушення ОСОБА_1 », в якому зазначено, що ОСОБА_1 вчинила одноразове грубе порушення трудових обов`язків, а саме: приховала факт відсутності вчителя російської мови і зарубіжної літератури Калинівської ЗОШ І-ІІ ступенів - філії КЗ «Первозванівське НВО» ОСОБА_5 на робочому місці, що призвело до зниження якості освітнього процесу та 28 грудня 2019 року надала у поясненні неправдиву інформацію, що веде за собою недовіру та нецільове використання бюджетних коштів (а.с.44).
Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення
Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.
В судовому засіданні представник позивача заперечив проти доводів апеляційної скарги, просив рішення суду залишити без змін.
Представник відповідача адвокат Попов Р.О., який належним чином був повідомленим про місце, дату та час розгляду справи, в судове засідання апеляційного суду не з`явився, надавши заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з його перебуванням в цей час в іншому судовому засіданні.
Проте, зазначену причину неявки в судове засідання представника відповідача не можна визнати поважною, оскільки 31 березня 2021 року розгляд цієї справи вже відкладався за клопотанням адвоката Попова Р.О. через необхідність його перебування в іншому судовому засіданні.
Колегія суддів вважає, що у клопотанні, про відкладення справи, розгляд якої мав відбутися 31 березня 2021 року, адвокат Попов Р.О. зобов`язаний був запропонувати дату та час наступного розгляду справи, а не обмежуватися лише виразом «відкласти на інший час», і у такому випадку розгляд справи був би призначений не 20 квітня 2021 року, а на іншу, узгоджену з адвокатом, дату.
Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Відповідно до вимог ч. ч. 1, 6, 7 ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю ст. 5-1 КЗпП України визначено, зокрема, правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення.
За правилами ст. 4 Конвенції Міжнародної організації праці №158 від 22 червня 1982 року «Про припинення трудових відносин з ініціативи роботодавця» (ратифікована 04 лютого 1994 року) трудові відносини з працівниками не припиняються, якщо тільки немає законних підстав для такого припинення, пов`язаного із здібностями чи поведінкою працівника або викликаного виробничою потребою підприємства, установи чи служби.
Відповідно до положень п.3 ст. 40 КЗпПУ, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 41 КЗпП України крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний у випадку, зокрема,  одноразового грубого порушення трудових обов`язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації, його заступниками, а також службовими особами органів доходів і зборів, яким присвоєно спеціальні звання, і службовими особами центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах державного фінансового контролю та контролю за цінами.
Наказ про звільнення має містити чітко сформульоване одноразове грубе порушення, яке стало підставою для звільнення керівника за пунктом 1 частини першої статті 41 КЗпП України.
Відповідач зазначає, що підставою звільнення ОСОБА_1 стало вчинення нею одноразового грубого порушення трудових обов`язків, а саме: вона приховала факт відсутності вчителя російської мови і зарубіжної літератури Калинівської ЗШ І-ІІ ступенів - філії КЗ «Первозванівське НВО» ОСОБА_5 на робочому місці, що призвело до зниження якості освітнього процесу, та 28 грудня 2019 року надала у поясненні неправдиву інформацію, що веде за собою недовіру та нецільове використання бюджетних коштів.
Відповідно до посадової інструкції завідувача Калинівської філії ЗОНІ І-ІІ ступенів КЗ «Первозванівське НВО» завідувач несе персональну відповідальність за здійснення якісного освітнього процесу в філії та виконанням навчальних планів і програм, рівнем досягнень учнів у навчанні, за якість і ефективність роботи педагогічного колективу філію (пункт 2.6); відповідає за складання та вчасне надання директору закладу табелів обліку робочого часу працівників та супроводжуючих проектів наказів (пункт 2.14); несе відповідальність за свою діяльність перед учнями, батьками, педагогічними працівниками та загальними зборами (конференцією) навчально-виховного об`єднання, засновником, місцевими органами державної виконавчої влади тощо (пункт 2.15) (а.с.17-27).
Однак, як слідує з матеріалів справи, наказ про звільнення позивача від 17 січня 2020 року № 12-к не містить чіткого, сформульованого одноразового грубого порушення конкретних трудових обов`язків, яке стало підставою для звільнення ОСОБА_1 за пунктом 1 частини першої статті 41 КЗпП України. В наказі не вказано будь-якого порушення ОСОБА_1 трудових обов`язків, у тому числі тих, виконання яких покладено на неї Положенням про Калинівську ЗОШ, посадовою інструкцією, наказом директора КЗ «Первозванівське НВО» від 30 серпня 2019 року № 180-а «Про розподіл функціональних обов`язків між адміністрацією закладу у 2019/2020 навчальному році». Відсутність такого формулювання не дає можливості встановити, яке ж саме одноразове грубе порушення трудових обов`язків було допущене ОСОБА_1 .
Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено недоведеність відповідачем КЗ «Первозванівське НВО» у діях позивача ознак одноразового грубого порушення своїх трудових обов`язків, які давали б підстави для застосування такого крайнього виду дисциплінарної відповідальності, як звільнення з роботи.
Крім того, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 22 Постанови   від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно виявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 статті 40, пунктом 1 частини першої статті 41 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалося вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.
Згідно з частинами першою та третьою статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.  При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.
Пояснення порушника трудової дисципліни є однією з важливих форм гарантії, наданих порушнику для захисту своїх законних прав та інтересів, спрямованих проти безпідставного застосування стягнення. Разом з тим правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі з`ясування всіх обставин його вчинення, у тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника.
Невиконання власником або уповноваженим ним органом обов`язку зажадати письмове пояснення від працівника та неодержання такого пояснення за умови недоведеності належними та допустимими доказами факту порушення трудової дисципліни може бути підставою для скасування дисциплінарного стягнення.
З урахуванням вимог трудового законодавства у справах, у яких оспорюється незаконність звільнення, саме відповідач повинен довести, що звільнення відбулося без порушення законодавства про працю.
В порушення вимог статті 149 КЗпП України КЗ «Первозванівське НВО»
перед виданням наказу від 17 січня 2020 року № 12-К «Про звільнення ОСОБА_1 » позивача не повідомлено про суть вчиненого нею одноразового грубого
порушення трудових обов`язків, про обставини, які підтверджують та на підставі яких встановлено такі порушення, а також не запропоновано надати пояснення щодо будь-яких обставин, що стосуються її звільнення.
Апеляційний суд критично ставиться до доводів апеляційної скарги, що позивач надала пояснення з приводу виявленого факту порушення трудової дисципліни, оскільки ОСОБА_1 надавала пояснення 28.12.2019 членам комісії, створеній відповідно до наказу начальника відділу освіти, молоді та спорту, культури та туризму виконавчого комітету Первозванівської сільської ради від 10 грудня 2019 року № 207-од, завданням роботи якої було перевірка обставин, викладених у колективній скарзі батьків від 10 грудня 2019 року. Однак акт № 01-39/07 «Про дисциплінарне порушення ОСОБА_1 » складено 16 січня 2020 року і іншою комісією у складі директора КЗ «Первозванівське НВО» ОСОБА_8 , заступника директора з НВР КЗ «Первозванівське НВО» ОСОБА_3 , заступника директора з НВР КЗ «Первозванівське НВО» ОСОБА_4 . 
Звільнення працівника з підстав, не передбачених законом, або  з порушенням установленного законом порядку свідчить про незаконність такого звільнення і тягне за собою поновлення порушених прав працівника, а тому колегія суддів дійшла висновку, що невиконання роботодавцем вимог статті 149 КЗпП України є самостійною підставою для визнання незаконним наказу від 17 січня 2020 року № 12-к, як такого, що винесений без дотримання встановлених КЗпП України гарантій для працівника на належну та об`єктивну оцінку роботодавцем виявленого порушення.
Відповідно до частини першої статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.
При ухваленні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
У випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, встановленими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 1995 року №348).
Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості по заробітній платі виходячи із двомісячного заробітку, який передував звільненню, на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 98192,38 грн, з яким погодився суд першої інстанції та цей розмір не заперечується відповідачем, а тому не підлягає доказуванню.
Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновки суду першої інстанції та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення.
Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги 
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Оскільки, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, то підстави для його скасування відсутні.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального закладу «Первозванівське навчально-виховне об`єднання «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів дошкільний навчальний заклад» Первозванівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області залишити без задоволення.
Рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 16 листопада 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України.
Повний текст постанови складено 13 травня 2021 року.

Головуючий суддя                                                                А.М. Головань
Судді                                                                                        О.Л. Карпенко
                                                                                       С.І. Мурашко