ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
6 травня 2021 року
м. Харків
справа № 645/971/20
провадження №22-ц/818/467/21
Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді - Тичкової О.Ю.,
суддів - Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,
за участю секретаря судового засідання Супрун Я.С.,
сторони справи: 
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Харківська міська рада,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Закревського Андрія Олександровича, який діє в інтересах Харківської міської ради, на рішення Фрунзенського районного суду міста Харкова від 11 серпня 2020 року, ухвалене в складі судді Бабкової Т.В. (повний текст рішення складений 14 серпня 2020 року), -
УСТАНОВИВ:
У лютому 2020 року ОСОБА_2 , яка діяла в інтересах ОСОБА_1 , звернулась до суду з позовною заявою, у якій просила визначити ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла двоюрідна сестра позивача ОСОБА_3 . Позивач є єдиним її спадкоємцем. 05.02.2020 позивач звернувся до Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори, відокремлений підрозділ якої розташований за адресою м. Харків, вул. Василя Мельникова, 2, із заявою про видачу на його ім`я свідоцтва про право на спадщину після його двоюрідної сестри ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на належну їй квартиру АДРЕСА_1 . Інших заяв до спадкової справи не подано. У видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено у зв`язку із пропуском ОСОБА_1 строку для прийняття спадщини та відсутністю доказів постійного проживання зі спадкодавицею за однією адресою на час відкриття спадщини. Шестимісячний строк для звернення позивача із заявою про прийняття спадщини сплив 10.01.2020; позивач прострочив подання заяви на 25 днів. Проте пропуск строків відбувся з поважних причин. Так, на момент відкриття спадщини ОСОБА_4 було 87 років, він має низку хронічних хвороб, що у сукупності не дозволяло йому самостійно дістатися до відокремленого підрозділу Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори, яка знаходиться майже в годині їзди від місця його проживання.
Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11.08.2020 позов задоволено. Визначено ОСОБА_1 додатковий строк тривалістю у один місяць з дня набрання рішенням законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішення суду мотивоване тим, що пропущений строк для подання заяви про прийняття спадщини є незначним. Суд уважав, що ОСОБА_1 не звернувся у встановлений законом строк після смерті ОСОБА_3 до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини через неможливість самостійно дістатися до нотаріальної контори, яка викликана похилим віком та слабким станом здоров`я. Суд також врахував незначний часовий проміжок між закінченням строку прийняття спадщини та подачею позовної заяви про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, а також те, що позивач є єдиним спадкоємцем померлої ОСОБА_3 . Викладені обставини суд уважав поважними і такими, що свідчать про наявність об`єктивних, непереборних та істотних труднощів для вчинення спадкоємцем ОСОБА_1 дій щодо прийняття спадщини.
Додатковим рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11.11.2020 судові витрати по сплаті судового збору при поданні позовної заяви у розмірі 840,80 грн. віднесено за рахунок позивача ОСОБА_1 .
Не погодившись з рішенням суду від 11.08.2020 Закревський А.О., діючи в інтересах Харківської міської ради (далі - ХМР), подав апеляційну скаргу, якій просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
В обгрунтування апеляційної скарги вказує, що рішення було прийнято судом без з`ясування всіх необхідних обставин, що мають значення для справи, а встановлені факти (обставини) не доведені належними, допустимими і достатніми доказами. Так, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , отже, позивач мав звернутися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини до 10.01.2020, проте звернувся лише 05.02.2020, у зв`язку з чим він вважається таким, що не прийняв спадщину. Згідно вимог чинного законодавства ХМР у випадку неприйняття особою спадщини повинна виконати законний обов`язок щодо подання до суду заяви про визнання майна, що належало на праві приватної власності ОСОБА_3 (квартира АДРЕСА_1 ), відумерлою спадщиною та її передачу у комунальну власність територіальної громади м. Харкова. Отже, рішення суду по даній справі суттєво впливає і на майнові права територіальної громади м. Харкова. Низка наведених в рішенні суду причин не доводить наявність об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для подання заяви до нотаріальної контори у 6-місячний строк. Законодавчо передбачена можливість подати заяву про прийняття спадщини за допомогою засобів поштового зв`язку, а отже, значна відстань від місця проживання позивача не може бути поважною причиною своєчасного прийняття спадщини. Встановлення факту родинних відносин між фізичними особами також не перешкоджає зверненню до нотаріальної контори з метою отримання відповідних роз`яснень, які можливо встановити через судові органи.
Також апелянт зазначає, що позивач документально не підтвердив належними доказами наявність родинних відносин зі спадкадавцем. Матеріали справи містять лише документи, які є необхідними для встановлення факту, що має юридичне значення. У зв`язку з чим неможливо стверджувати, що позивач відноситься до кола спадкоємців за правом представлення та, відповідно, має права на звернення до суду з даним позовом.
Апелянт вказує, що судом також не з`ясовано інші обставини, що мають значення для справи. Зокрема, не були з`ясовані відомості або досліджена спадкова справа №87П/2020, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 , на предмет того, чи було виконано нотаріусом вимоги Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Внаслідок чого неможливо безумовно стверджувати, що на час заведення спадкової справи існували перешкоди на звернення позивача до нотаріальної контори. Окрім того, це може призвести до порушення прав і інших спадкоємців, які наділені відповідним правом у прийнятті спадщини.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , діючи в інетерсах ОСОБА_1 , проти задоволення апеляційної скарги заперечила. 
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву на неї в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.
Відповідно до статті 375 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.
Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Харкові померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 17.07.2019, серія НОМЕР_1 (а.с. 6).
Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 13.04.1999, реєстраційний № НОМЕР_2 , ОСОБА_3 належить на праві приватної власності квартира АДРЕСА_1 (а.с. 11).
Відповідно до інформаційної довідки з реєстру територіальної громади м. Харкова, станом на 10.07.2019 у квартирі за адресою АДРЕСА_1 , була зареєстрована лише ОСОБА_3 (а.с. 82).
05.02.2020 Четвертою Харківською міською державною нотаріальною конторою було зареєстровано спадкову справу (номер у спадковому реєстрі 65459817; номер у нотаріуса 87П/2020) після смерті ОСОБА_3 (витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі №59288598 від 05.02.2020) (а.с. 59).
05.02.2020 ОСОБА_1 подав до Відокремленого підрозділу Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 . Заява зареєстрована в книзі обліку та реєстрації спадкових справ за №197; спадкова справа №87П/2020 (а.с. 60, зворотній бік).
Відповідно до Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05.02.2020 державного нотаріуса Хлитсун О.В. ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із пропуском ОСОБА_1 строку для прийняття спадщини та відсутністю доказів постійного проживання зі спадкодавицею за однією адресою на час відкриття спадщини (а.с. 68).
Відповідно до посвідки про народження серії НОМЕР_3 ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що в книзі записів актів громадянського стану про народження за 1932 рік 16 квітня зроблений відповідний запис №915/2306. Батьками ОСОБА_1 є ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с. 66).
Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого 11.07.1989 міським РАЦС м. Харкова, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що 11.07.1989 зроблений запис за №8379 (а.с. 66, зворотній бік).
Відповідно до свідоцтва про народження, ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Харків, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 1935 року жовтня місяця 22 числа зроблений відповідний запис за №9-6873. Батьками ОСОБА_3 є ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (а.с. 67).
Відповідно до запису акта про шлюб №643 ОСОБА_8 вступила у шлюб з ОСОБА_7 , та після шлюбу взяла прізвище « ОСОБА_8 » (а.с. 104).
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 , виданого 05.10.1950 міським РАЦС м. Харкова, ОСОБА_8 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 у с.Толоконне, Мікояновського р-ну, Курської області, про що у книзі записів актів громадянського стану про народження 1950 року жовтня місяця 5 числа зроблено відповідний запис за №11430. Батьками ОСОБА_8 є ОСОБА_11 та ОСОБА_8 (а.с. 75).
На підставі викладеного суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що батько позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , та мати спадкодавця ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , є рідними братом і сестрою, отже, ОСОБА_1 та спадкодавець ОСОБА_3 є двоюрідними братом і сестрою.
Згідно листа Харківської місцевої прокуратури №3 від 22.07.2020 (а.с. 12) та договору-замовлення на замовлення та проведення поховання, укладеного між ОСОБА_14 та ФОП ОСОБА_15 (а.с. 13), похованням, а саме отриманням трупа та укладенням договору-замовлення на замовлення та проведення поховання, займався ОСОБА_14 , зять позивача.
Відповідно до листа Комунального некомерційного підприємства «Міська поліклініка №26» Харківської міської ради від 28.05.2020 №1086/0/507-20, на підставі записів у медичній карті амбулаторного хворого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , перебуває на обліку з 2000 року. Діагноз: ІХС, стенокардія стабільна, ІІ ф.кл. атеросклеротичний кардіосклероз; Гіпертонічна хвороба ІІ ст. СН-ІІ-А ст. ДЕП ІІ ст. змішаного генезу; церебральний атеросклероз. З травня 2019 року по травень 2020 року був оглянутий терапевтом 16.07.19, 27.11.19, 04.02.20, 19.05.20, 27.05.20 (а.с. 72).
Відповідно до частин 1, 2 статті 1220 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.
Згідно з частиною 3 статті 1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Частиною 3 статті 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Відповідно до частини 1 статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Відповідно до частини 3 статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Правила частини 3 статті 1272 ЦК України про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.
Правовими положеннями, викладеними у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7 роз`яснюється, що вирішуючи питання щодо визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити із того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема, тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємця і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, у тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.
Аналогічну позицію висловлено у постанові Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 16.10.2019 у справі №521/8988/17 (провадження №61-7419св19).
Згідно з частинами 1, 2 статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати особисто нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Згідно з пунктами 3.3, 3.6 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, заяви про прийняття спадщини або відмову від її прийняття подаються спадкоємцем особисто нотаріусу за місцем відкриття спадщини у письмовій формі; не допускається приймати заяви про прийняття спадщини, про відмову від неї або заяви про їх відкликання, складені від імені спадкоємців їх представниками, що діють на підставі довіреностей.
З матеріалів справи вбачається, що на момент відкриття спадщини ОСОБА_4 було 87 років, стан його здоров`я є слабким, йому встановлений діагноз: ІХС, стенокардія стабільна, ІІ ф.кл. атеросклеротичний кардіосклероз; Гіпертонічна хвороба ІІ ст. СН-ІІ-А ст. ДЕП ІІ ст. змішаного генезу; церебральний атеросклероз. Протягом встановленого законом шестимісячного строку для прийняття спадщини позивач був тричі оглянутий лікарем терапевтом, що підтверджується інформацією, наданою Комунальним некомерційним підприємством «Міська поліклініка №26» Харківської міської ради від 28.05.2020 №1086/0/507-20 (а.с. 72).
Наведене вище підтверджує, що ОСОБА_1 не мав фізичної можливості для подачі заяви про прийняття спадщини, оформивши довіреність на будь-якого представника, а також спростовує посилання апелянта на можливість подання позивачем заяви про прийняття спадщини за допомогою засобів поштового зв`язку.
Враховуючи доводи позовної заяви та докази, долучені до неї в підтвердження заявлених позовних вимог, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для поновлення позивачу - єдиному спадкоємцю ОСОБА_3 , строку для прийняття спадщини на спадкове майно, яке залишилося після її смерті та визнання поважною причину пропуску цього строку.
З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що апелянтом не доведена наявність підстав для висновку щодо необґрунтованості та незаконності рішення суду першої інстанції, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення.
При вирішенні справи районний суд правильно визначив характер правовідносин між сторонами, правильно застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи та надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.
Отже, доводи апеляційної скарги про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права і порушення норм процесуального права є безпідставними, не спростовують висновків суду та не дають підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
За викладених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до приписів статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення районного суду - без змін.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).
Враховуючи, що вимоги апеляційної скарги залишено без задоволення, судові витрати, у відповідності до вимог статей 141, 382 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», між сторонами не розподіляються.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 371, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Закревського Андрія Олександровича, який діє в інтересах Харківської міської ради, залишити без задоволення.
Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11 серпня 2020 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.
Повний текст постанови складений 6 травня 2021 року.

Головуючий                                                                  О.Ю. Тичкова

Судді                                                                         С.С. Кругова

Н.П. Пилипчук