ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2021 року 
м. Київ
справа № 488/3417/16-а
адміністративне провадження № К/9901/46458/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Стрелець Т.Г.,
суддів: Рибачука А.І.,  Тацій Л.В., 
розглянувши у порядку письмового провадження    в касаційній інстанції адміністративну справу № 488/3417/16-а
за позовом ОСОБА_1 до Інгульського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області (правонаступник - Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання провести підвищення та індексацію пенсії, провадження у якій відкрито 
за касаційною скаргою ОСОБА_1 
на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 21 лютого 2018 року
(ухвалену у складі колегії суддів : головуючого судді    Романішина В.Л., суддів:    Градовського Ю.М., Крусяна А.В.)
УСТАНОВИВ
1. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Інгульського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області, в якому, з урахуванням уточнення   у вересні 2017 року позовних вимог, просив суд:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача в частині не проведення індексації та не підвищення пенсії у зв`язку із зміною прожиткового мінімуму за період з 01.01.2016р. по 21.09.2017р.; 
- зобов`язати Інгульське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області провести індексацію раніше призначеної ОСОБА_1 пенсії та провести її перерахунок для її підвищення у зв`язку із зміною прожиткового мінімуму в період з 01 січня 2016р. по 21 вересня 2017р.
2. Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії та інвалідом 2 групи, його захворювання пов`язане з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. З 17 лютого 2006 року йому призначена пенсія по інвалідності другої групи загального захворювання згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 № 1058-IV.
ОСОБА_1 звернувся до УПФ із заявою про перерахунок пенсії у зв`язку із зміною прожиткового мінімуму, однак у перерахунку йому було відмовлено. Вважає таку відмову протиправною, оскільки вона суперечить нормам Конституції, Закону України "Про статус і соціальний захист   громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Короткий зміст рішення суду І інстанції
3.06 грудня 2017 року Корабельний районний суд м. Миколаєва вирішив:
Позов задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду України в Корабельному районі м. Миколаєва в частині   не проведення індексації та не підвищення пенсії у зв`язку із зміною прожиткового мінімуму за період з 01 січня 2016 р. по 21 вересня 2017 р.
Зобов`язати Інгульське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області провести індексацію раніше призначеної ОСОБА_1 пенсії та провести її перерахунок для її підвищення у зв`язку із зміною прожиткового мінімуму в період з 01 січня 2016 р. по 21 вересня 2017 р.
4. Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що законодавством України передбачено право позивача як пенсіонера  на отримання індексованої пенсії.
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
5.   21 лютого 2018 року Одеський апеляційний адміністративний суд вирішив:
Апеляційну скаргу Інгульського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області задовольнити.
Постанову Корабельного районного суду м.Миколаєва від 06 грудня 2017 року скасувати.
Прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 до Інгульського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м.Миколаєва Миколаївської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання провести підвищення та індексацію пенсії залишити без задоволення.
6. Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції, керувався тим, що судом було невірно застосовано положення частини 2 статті 67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та як наслідок положення передбачені частиною другою статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»   до спірних правовідносин, оскільки Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27 березня 2014р. №1166-VІІ з 01 квітня 2014 року дію ч.2 ст.42 Закону №1058-ІV зупинено до стабілізації економічної ситуації в країні.
Щодо проведення індексації за період з 01 січня 2017р. по 21 вересня 2017р. суд апеляційної інстанції вказав на неможливість її проведення пенсійним органом через не визначення Кабінетом Міністрів України коефіцієнту зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який є необхідною складовою для застосування механізму підвищення пенсії у відповідності до норм статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Короткий зміст вимог касаційної скарги
7.   29 березня 2018 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга позивача.
У касаційній скарзі скаржник просить постанову   Одеського апеляційного адміністративного суду від 21 лютого 2018 року у справі № 488/3417/16-а скасувати  та залишити в силі рішення суду першої інстанції.      
Касаційна скарга обґрунтована тим, що рішення суду апеляційної інстанції винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню. 
У касаційній скарзі позивач стверджує, що суд апеляційної інстанції неправомірно застосував до спірних правовідносин положення Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27.03.2014р. №1161-VII, якими з 01 квітня 2014 року дію ч. 2 ст. 42 Закону України №1058-IV зупинено до стабілізації економічної ситуації в країні, оскільки положення цього закону значно звужують права позивача та як наслідок суперечать ст. 22 Конституції України.
8. Ухвалою Верховного Суду від 10 квітня 2018 року відкрито касаційне провадження за скаргою    ОСОБА_1 на постанову   Одеського апеляційного адміністративного суду від 21 лютого 2018 року у справі № 448/3417/16-а.
9. 25 квітня 2018 року до Верховного Суду надійшов відзив відповідача на касаційну скаргу.
10. На підставі розпорядження заступника керівника апарату Верховного Суду від 11 червня 2019 року, у зв`язку з обранням судді Анцупової Т.О. до Великої Палати Верховного Суду, було проведено повторний автоматизований розподіл судової справи, внаслідок якого для розгляду касаційної скарги сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Стрелець Т.Г., суддів Рибачука А.І., Тацій Л.В.
13. Ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від   27 квітня 2021 року прийнято до провадження касаційну скаргу позивача, а також замінено відповідача в порядку ст. 52 КАС України на його правонаступника - Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області.
II. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, УСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
14. Як було встановлено судами попередніх інстанцій, ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, інвалідом 2 групи, захворювання пов`язане з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
З 17 лютого 2006 року позивачу призначено пенсію по інвалідності другої групи загального захворювання згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003р. №1058-ІV.
З 27 липня 2006 року ОСОБА_1 перераховано пенсію згідно Закону   України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991р. №796-ХІІ, по інвалідності другої групи в розмірі фактичних збитків - 70% втрати працездатності.
22 липня 2016 року позивач звернувся до УПФУ в Корабельному районі м. Миколаєва із заявою, в якій просив надати йому інформацію щодо розміру призначеної пенсії, її розрахунку, наявності можливості її перерахунку в сторону збільшення, наявності в УПФУ перед ним заборгованості, яка виникла на підставі рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 17 грудня 2012р. по справі №2-а/1414/34/12 та коли вказана заборгованість буде   виплачена на його користь.
Листом від 10 серпня 2016р. №77-С-01 УПФУ в Корабельному районі м. Миколаєва надало відповідь на поставлені питання позивача, з якого позивачу стало відомо, що крім індексації, яка здійснюється відповідно до законодавства про індексацію грошових доходів населення, УПФУ не проводиться щорічна індексація пенсії у зв`язку зростанням величини середньої заробітної плати в Україні за минулий рік у відповідності до ч.2 ст.67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та ч.2 ст.42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Вказане стало підставою для звернення ОСОБА_1 з цим позовом до суду про визнання протиправною бездіяльності відповідача в частині не проведення індексації та не підвищення пенсії у зв`язку із зміною прожиткового мінімуму за період з 01 січня 2016р. по 21 вересня 2017р. та зобов`язання провести індексацію раніше призначеної пенсії.
ІІІ.   ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
15.   Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанції, згідно зі   статтею 341 КАС України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.
Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
16.   Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.      
Частиною другою   статті 19 Конституції України   передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені   Конституцією   та законами України.
Статтею 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»   визначено, що законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.
Державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (частина 2   статті 19 Закону «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»).
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених   Конституцією України   гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України регульовано   Законом України «Про індексацію грошових доходів населення».
Згідно   статті 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»   індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Статтею 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»   передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема оплата праці (грошове забезпечення).
Отже, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій, спрямованою на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. При цьому, проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.
Позивач звернувся до суду з позовними вимогами, в яких просив суд визнати протиправною бездіяльність відповідача в частині не проведення індексації та не підвищення пенсії у зв`язку із зміною прожиткового мінімуму за період з 01 січня 2016р. по 21 вересня 2017р., а також зобов`язати пенсійний орган вчинити такі дії.
Згідно матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 17 лютого 2006 року за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» було призначено пенсію по інвалідності, а 27 липня 2006 року здійснено її перерахунок згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Спірні правовідносини пов`язані з перерахунком пенсії у разі підвищення ставки середньої заробітної плати та урегульовані наступними нормами законодавства.
Відповідно до частини 2 статті 67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» крім індексації пенсії, яка здійснюється відповідно до законодавства про індексацію грошових доходів населення, у разі, якщо величина середньої заробітної плати в Україні за даними центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, за минулий рік зросла, то з 1 березня поточного року розмір пенсії підвищується в порядку, встановленому частиною другою статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Частиною другою статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що крім індексації пенсії, передбаченої частиною першою цієї статті, щороку починаючи з 1 березня поточного року у разі, якщо середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за минулий рік зросла, здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій із застосуванням заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію, підвищеної на коефіцієнт, який відповідає не менш як 20 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, порівняно з попереднім роком, але не менше зростання рівня інфляції (індексу споживчих цін) за минулий рік.
Розмір та порядок такого відшкодування пенсії визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України.
Проте, як було вірно зазначено судом апеляційної інстанції, розділом ІІІ Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27 березня 2014р. №1166-VІІ було застосовано обмеження такого змісту: «До стабілізації економічної ситуації в країні зупинити дію частини другої статті 42   Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"».
Ці обмеження існували до ухвалення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо підвищення пенсій» від 03 жовтня 2017 року № 2148-VIII, яким було виключено розділ III   Закону України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" (редакція Закону №1166-VІІ від 11 жовтня 2017 року).
Водночас жодні зміни, внесені   Законом № 1166-VІІ до частини 2 статті 42 Закону "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" неконституційними не визнавались.
Чинна на момент звернення до суду      редакція ІІІ розділу Закону № 1166-VІІ   не змінювалась, не виключалась іншими законами та не визнавалась неконституційною.
Отже за такого правового регулювання колегія суддів КАС ВС погоджується з висновками суду апеляційної інстанції в частині відмови позивачу у здійсненні перерахунку раніше призначеної йому пенсії у зв`язку із зміною прожиткового мінімуму за заявлений ним період через тимчасове призупинення на законодавчому рівні дії норм права, якими регулюється такі правовідносини. 
Щодо позовних вимог в частині проведення індексації раніше призначеної пенсії за заявлений позивачем період, колегія суддів КАС ВС вважає за необхідне зазначити наступне.
Якщо проаналізувати зміст частини другою статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», то в принципі положення цієї частини статті стосуються перерахунку раніше призначеної пенсії за обставин насамперед пов`язаних зі зміною у сторону збільшення середньої заробітної плати за минулий рік.
Згадка у цій частині статті про індексацію пенсії носить суто відсильний характер, оскільки інформує про законодавчо передбачену можливість індексації пенсії та зазначає норму права, якою це передбачено, тобто частину 1 цієї ж статті.
Згідно частини першої статті 42 Закону №1058-ІV пенсії, призначені за цим Законом, індексуються відповідно до законодавства про індексацію грошових доходів населення.
При цьому варто зауважити, що Законом № 1166-VІІ обмежень щодо дії цієї частини статті запроваджено не було.
Отже її застосування у спірний період для індексації раніше призначеної позивачу пенсії є виправданим.
З огляду на ту обставинну, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована при здійсненні позивачу перерахунку пенсії.
В іншому випадку, не врахування індексації при обрахунку пенсії призвело б до виплати позивачу знеціненого розміру пенсійного забезпечення.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.
Відповідно до частини третьої   статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України   (надалі також   КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до   закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
8 лютого 2020 року набрали чинності зміни до   КАС України, внесені   Законом України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
За правилом пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» зазначеного Закону касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим   Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
За наведених підстав касаційний розгляд здійснюється за правилами, що діяли до набрання чинності цим   Законом.
Згідно   статті 352 Кодексу адміністративного судочинства України   суд   касаційної інстанції   скасовує постанову суду   апеляційної інстанції   повністю або частково і залишає в силі судове рішення   суду першої інстанції   у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону. 
З урахуванням викладеного, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що судом першої інстанції винесене законне і обґрунтоване рішення щодо позовних вимог про  визнання протиправною бездіяльності відповідача в частині не проведення індексації пенсії та зобов`язання її провести. Проте в іншій частині позовних вимог суд першої інстанції дійшов хибних висновків, а отже рішення в тій частині підлягає скасуванню.  
Керуючись статтями   341,   345,   349,   352,   356,   359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду
п о с т а н о в и в :
1.   Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
2.   Постанову   Одеського апеляційного адміністративного суду від 21 лютого 2018 року у справі № 488/3417/16-а - скасувати.
3. Постанову Корабельного районного суду м. Миколаєва від 06 грудня 2017 року в частині визнання протиправною бездіяльності управління Пенсійного фонду України в Корабельному районі м. Миколаєва в частині   не проведення індексації пенсії за період з 01 січня 2016 р. по 21 вересня 2017 р. та зобов`язання Інгульського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області провести індексацію раніше призначеної ОСОБА_1 пенсії в період з 01 січня 2016 р. по 21 вересня 2017 р., - залишити в силі.
В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                          Т. Г. Стрелець
Судді                                                                                                    А. І. Рибачук
                                                                                                    Л. В. Тацій