Справа № 991/4044/21
Провадження № 1-кс/991/4108/21

УХВАЛА

23 червня 2021 року 	місто Київ	

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні скаргу представника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

(1) Зміст поданої скарги
14.06.2021 до Вищого антикорупційного суду надійшла зазначена скарга.
З її змісту вбачається, що 02.06.2021 до Державного бюро розслідувань (далі – ДБР) ним подано заяву про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 364 Кримінального кодексу України (далі – КК України). Заяву вручено 07.06.2021. Зателефонувавши до ДБР 09.06.2021 йому повідомили, що заява надійшла до бюро, однак відомості викладені в ній до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі – ЄРДР) ще не внесено. У зв`язку з цим, вважає, що уповноваженими особами ДБР не проведено належної перевірки інформації викладеної в поданій заяві та як наслідок не внесено відомості до ЄРДР. 
У зв`язку з цим, скаржник просить зобов`язати уповноважених осіб ДБР внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 від 02.06.2021 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 364 КК України.
(2) Позиції учасників провадження
Особа, яка подала скаргу у судове засідання не з`явилася, у скарзі представник ОСОБА_3 просив розглядати її у його відсутність. Вказав про продовження загальнонаціонального карантину до 30.06.2021 та запровадження низки обмежень.
Представник особи, бездіяльність якої оскаржується, у судове засідання не з`явився, про розгляд скарги повідомлявся належним чином, причини неприбуття не повідомив.
Відповідно до ч. 3 ст. 306 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК), слідчий суддя вважає за можливе розглядати скаргу за відсутності особи, яка подала скаргу та представника особи, бездіяльність якої оскаржується, оскільки це не є перешкодою для її розгляду.
Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося на підставі ч. 4 ст. 107 КПК, у зв`язку із неприбуттям у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні.
(3) Мотиви, з яких виходив слідчий суддя при вирішенні скарги
За приписами ч. 1 ст. 33-1 КПК Вищому антикорупційному суду підсудні кримінальні провадження стосовно корупційних кримінальних правопорушень, передбачених в примітці статті 45 КК України, статтями 206-2, 209, 211, 366-2, 366-3 КК України, якщо наявна хоча б одна з умов, передбачених пунктами 1-3 частини п`ятої статті 216 КПК.
У примітці до ст. 45 КК України зазначено, що корупційними кримінальними правопорушеннями відповідно до цього Кодексу вважаються кримінальні правопорушення, передбачені статтями 191, 262, 308, 312, 313, 320, 357, 410, у випадку їх вчинення шляхом зловживання службовим становищем, а також кримінальні правопорушення, передбачені статтями 210, 354, 364, 364-1, 365-2, 368-369-2 цього Кодексу.
Слідчі судді Вищого антикорупційного суду здійснюють судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду відповідно до частини першої статті 33-1 КПК.
Скаржник просить внести відомості до ЄРДР щодо вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.
У п. 2 ч. 5 ст. 216 КПК йдеться про умову, яка відносить його до підсудності Вищого антикорупційного суду, зокрема, коли розмір предмета кримінального правопорушення або завданої ним шкоди в п`ятсот і більше разів перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленої законом на час вчинення кримінального правопорушення (якщо кримінальне правопорушення вчинено зокрема службовою особою державного органу).
У заяві про злочин йдеться про його вчинення службовими особами регіонального відділення Фонду державного майна України та ТОВ «ІСРЗ», іншими особами, що призвело до збитків на суму понад 260 млн. грн.
Злочин про який зазначає заявник в даному випадку віднесений до підсудності Вищого антикорупційного суду.
Що стосується скарги в частині невнесення відомостей до ЄРДР слідчий суддя приходить до наступних висновків.
На досудовому провадженні може бути оскаржена, зокрема, бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення (п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК).
У відповідності до ч. 1 ст. 214 КПК слідчий невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з ЄРДР.
З аналізу вказаної норми вбачається обов`язок уповноважених органів здійснити фіксацію наданих особою відомостей про кримінальне правопорушення. Ключовим є наявність у них таких ознак злочину, як час, місце та подія.
Як вбачається зі скарги та доданих до неї матеріалів, ОСОБА_3 звернувся до ДБР з заявою від 02.06.2021 про вчинене кримінальне правопорушення.
Не оцінюючи обґрунтованість заяви  ОСОБА_3 , яка надійшла до ДБР, на предмет наявності ознак складу злочину, слідчий суддя встановив, що в ній наявні відомості, які можуть стати предметом перевірки. У ній описано можливу подію правопорушення та її кваліфікацію, вказано причетних осіб та хронологію вчиненого, на думку заявника, злочину.
Встановлення конкретніших обставин, що свідчать або ж спростовують факт вчинення кримінального правопорушення, має здійснюватися вже після внесення відповідних відомостей до ЄРДР та початку досудового розслідування.
У заяві від 02.06.2021 повідомляється про можливе вчинення службовими особами регіонального відділення Фонду державного майна України та ТОВ «ІСРЗ», а саме ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (депутат Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області) за участі громадянина Греції ОСОБА_7 відчуження цілісного майнового комплексу державного підприємства «Іллічівський судноремонтний завод» на користь підконтрольного їм приватного акціонерного товариства, власниками якого є афілійовані до них офшорні компанії, що призвело до нанесення збитків державі на суму понад 260 млн. грн.
Враховуючи викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що уповноважені особи ДБР не виконали обов`язок, передбачений ст. 214 КПК, тому наявні підстави для зобов`язання їх внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення на підставі заяви скаржника. Відтак, скаргу  ОСОБА_3  в цій частині слід задовольнити.
Разом з тим, вимоги скаржника стосовно зазначення в резолютивній частині ухвали визначену ним правову кваліфікацію за ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 364 КК України є необґрунтованими. До повноважень слідчого судді, під час розгляду скарги, не належить встановлення ознак складу злочину, зазначеного у заяві про вчинення кримінального правопорушення. Цей обов`язок покладено на слідчого або прокурора на стадії досудового розслідування.
На підставі викладеного, слідчий суддя постановив:

-        скаргу представника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 задовольнити частково;
-        зобов`язати уповноважених осіб Державного бюро розслідувань внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_3 про вчинене кримінальне правопорушення від 02.06.2021;
-        в іншій частині у задоволенні скарги відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя                                                                 ОСОБА_1