ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2021 року	Львів	Справа № 380/3918/20 пров. № А/857/6899/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 

головуючого-судді                    Кузьмича С. М.,
суддів                                        Улицький В.З., Шавель Р.М.,
за участю секретаря                    Мельничук Б.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою Головного управління Держпраці у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду  від 09 лютого 2021 року (ухвалене головуючим – суддею Крутько О.В. у м. Львові) у справі № 380/3918/20 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦУКЕРНЯ «ФОРТУНА НОВА» до Головного управління Держпраці у Львівській області про визнання протиправною і скасування постанови,

                                                           ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача про визнання протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Львівській області від 28.03.2020 № ЛВ11209/1553/АВ/ФС.
В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що ТзОВ «Цукерня “Фортуна Нова» здійснює свою господарську діяльність з надання послуг як заклад громадського харчування – Кав`ярня « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 з 2019 року. У трудових відносинах на час подання позову перебуває 5 осіб. Зазначена у оскаржуваній постанові фізична особа ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) працювала у ТзОВ «Цукерня «Фортуна Нова» з 01.01.2020 до 05.03.2020 по договору про виконання робіт та послуг № 425, відповідно до якого їй нараховано суму 4800 грн винагороди. Позивач сплатив за вказану особу передбачені чинним законодавством платежі, нарахування, збори у місцевий та державний бюджет, у тому числі єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що відображено у долученому до матеріалів справи звіті за січень 2020 року про суми нарахованої заробітної плати, доходу застрахованих осіб та суми нарахованого на ОСОБА_1 ЄСВ та платіжних дорученнях від 17.01.2020 та 03.02.2020, тому позивач вважає, що вказана особа не може вважатись неоформленим працівником. Щодо зазначеної у акті фізичної особи ОСОБА_2 , то зазначена особа у трудових відносинах з ТзОВ «Цукерня «Фортуна Нова» не перебуває. ОСОБА_2 є працівником ФОП ОСОБА_3 , який також орендує приміщення за адресою: АДРЕСА_1 . Між ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 укладено цивільно-правовий договір № 098 від 01.02.2020 та останній сплачує за ОСОБА_2 податок з доходів фізичних осіб, єдиний соціальний внесок та військовий збір. Крім цього, позивач вказує, що рішення про накладення штрафу прийнято 17.03.2020, а акт № ЛВ 11209/1553/АВ складений 21.02.2020, тобто через 26 днів з дати складення акту, чим порушено вимоги пункту 3 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 509 від 17.07.2013 року. Також позивач просить врахувати постанову Галицького районного суду м. Львова (справа № 461/1771/20) від 22.04.2020, яка набрала законної сили, якою на думку позивача, спростовано порушення законодавства про працю ТзОВ «Цукерня «Фортуна Нова».
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 09.02.2021 адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправною та скасовано постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ЛВ11209/1553/АВ/ФС від 28.03.2020, прийняту ГУ Держпраці у Львівській області щодо ТзОВ «Цукерня «Фортуна Нова».
Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що постанова від 28.03.2020 № ЛВ11209/1553/АВ/ФС про накладення штрафу є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки факт допуску фізичних осіб ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до роботи без укладення трудового договору належним чином не зафіксований у акті інспекційного відвідування та спростований долученими позивачем доказами, а відповідачем не доведено порушення позивачем вимог ч. 1 та ч. 3 ст.24 Кодексу Законів про працю України (далі – КЗпП України).
Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю.
Зокрема в апеляційні скарзі зазначає, що під час здійснення інспекційного відвідування інспектори праці виявили за місцем здійснення господарської діяльності ТзОВ «Цукерня «Фортуна Нова» - м. Львів, вул. Краківська, 9 на робочому місці працівника ОСОБА_2 , яка повідомила, що працює у товаристві на посаді посудомийки приблизно 1 місяць та працівника ОСОБА_1 , яка в усних поясненнях, що фіксувались засобами відео фіксації повідомила, що працює у товаристві на посаді бармена-офіціанта з вересня 2019 року, стверджує, що ТзОВ «Цукерня «Фортуна Нова» допущено до роботи працівників ОСОБА_2 та ОСОБА_1 без укладення трудового договору оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та без повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, чим порушено частини 1, 3 статті 24 КЗпП України. 
Відповідач скористався своїм правом та подав відзив на апеляційну скаргу в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції – без змін.
Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а тому колегія суддів, відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції — без змін, з наступних підстав.
З матеріалів справи слідує, що на підставі наказу № 0448-11 від 11.02.2020 «Про проведення позапланового заходу зі здійснення державного контролю у формі інспекційного відвідування ТзОВ “»Цукерня «Фортуна «Нова» та направлення № 0440 від 11.02.2020 інспектором праці ГУ Держпраці у Львівській області ОСОБА_4 проведено захід державного контролю у формі інспекційного відвідування на предмет додержання вимог законодавства про працю з питань виявлення неоформлених трудових відносин у ТзОВ «Цукерня «Фортуна Нова» (ЄДРПОУ 33753811), юридична адреса: АДРЕСА_2 , фактична адреса: АДРЕСА_1 .
За результатами інспекційного відвідування складено акт інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю № ЛВ11209/1553/АВ від 21.02.2020.
Перевіркою встановлено порушення позивачем частини 1, 3 статті 24 КЗпП України та Постанови Кабінету Міністрів № 413, а саме у акті зазначено: 18.02.2020 інспекторами праці встановлено за місцем здійснення господарської діяльності ТзОВ «Цукерня «Фортуна Нова» - м. Львів, вул. Краківська, 9 на робочому місці працівника ОСОБА_2 , яка повідомила, що працює у товаристві на посаді посудомийки приблизно 1 місяць. При цьому товариством не надано жодних документів (наказів, розпоряджень), які б підтверджували оформлення трудових відносин між ОСОБА_5 та ТзОВ «Цукерня «Фортуна Нова». 18.02.2020 за вищевказаною адресою на робочому місці виявлено працівника ОСОБА_1 , яка в усних поясненнях, що фіксувались засобами відео фіксації повідомила, що працює у товаристві на посаді бармена-офіціанта з вересня 2019 року. Під час проведення інспекційного відвідування інспектору праці надано договір «ЦПХ» № 425 про виконання робіт та послуг від 01.01.2020, укладений між ОСОБА_1 та ТзОВ «Цукерня «Фортуна Нова». Таким чином, інспектори праці прийшли до висновку, що ТзОВ «Цукерня «Фортуна Нова» допущено до роботи працівників ОСОБА_2 та ОСОБА_1 без укладення трудового договору оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та без повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
На підставі вказаного вище акту перевірки ГУ Держпраці у Львівській області складено припис про усунення виявлених порушень № ЛВ11209/1553/АВ/П від 27.02.2020, протокол про адміністративне правопорушення № ЛВ11209/1553/АВ/П/ПТ від 21.02.2020 та постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ЛВ11209/1553/АВ/ФС від 28.03.2020.
Згідно постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ЛВ11209/1553/АВ/ФС від 28.03.2020, за порушення вимог ч. 1, ч. 3 ст. 24 КЗпП України, допущення до роботи працівників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та без повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, керуючись статтею 259 Кодексу законів про працю, статтею 53 Закону України «Про зайнятість населення», частиною третьою статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та пунктом 8 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 № 509, та на підставі абзацу 2 частини 2 статті 265 Кодексу законів про працю, накладено на ТзОВ «Цукерня «Фортуна Нова» штраф у розмірі 94460 (дев`яносто чотири тисячі чотириста шістдесят) гривень.
Позивач вважаючи оскаржувану постанову протиправною, звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Зміст порушень, які оскаржуються позивачем в судовому порядку, полягає в недотриманні приписів ч. 1, 3 ст.24 КЗпП України та Постанови Кабінету Міністрів № 413, а саме допущення до роботи працівників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та без повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
В частині виявлених порушень законодавства про працю колегія суддів враховує такі обставини справи і норми законодавства.
КЗпП України регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини. Законодавство про працю встановлює високий рівень умов праці, всемірну охорону трудових прав працівників.
Частиною 1 ст. 3 КЗпП України передбачено, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.
Статтею 4 КЗпП України визначено, що законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.
Визначення трудового договору міститься у ст. 21 КЗпП України та означає угоду між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін. Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.
Статтею 24 КЗпП України передбачено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.
При укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я та інші документи. Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Частиною 2 ст. 265 КЗпП України визначено перелік порушень законодавства про працю, за які юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу.
Відповідно до абзацу 1 ч. 2 ст. 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.
Крім цього, відповідно до положень Постанови Кабінету Міністрів України № 413 «Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу» повідомлення про прийняття працівника на роботу подається власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом (особою) чи фізичною особою до територіальних органів Державної фіскальної служби за місцем обліку їх, як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за формою згідно з додатком до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором.
Інформація, що міститься у повідомленні про прийняття працівника на роботу, вноситься до реєстру страхувальників та реєстру застрахованих осіб відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».
В акті інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю № ЛВ11209/1553/АВ від 21.02.2020 зафіксовано зокрема що в ході інспекційного відвідування 18.02.2020 інспекторами праці встановлено за місцем здійснення господарської діяльності ТзОВ «Цукерня «Фортуна Нова» - м. Львів, вул. Краківська, 9 на робочому місці працівника ОСОБА_2 , яка повідомила, що працює у товаристві на посаді посудомийки приблизно 1 місяць. При цьому товариством не надано жодних документів (наказів, розпоряджень), які б підтверджували оформлення трудових відносин між ОСОБА_5 та ТзОВ «Цукерня «Фортуна Нова». 18.02.2020 за вищевказаною адресою на робочому місці виявлено працівника ОСОБА_1 , яка в усних поясненнях, що фіксувались засобами відео фіксації повідомила, що працює у товаристві на посаді бармена-офіціанта з вересня 2019 року. Під час проведення інспекційного відвідування інспектору праці надано договір «ЦПХ» № 425 про виконання робіт та послуг від 01.01.2020, укладений між ОСОБА_1 та ТзОВ «Цукерня «Фортуна Нова». Таким чином, інспектори праці прийшли до висновку, що ТзОВ «Цукерня «Фортуна Нова» допущено до роботи працівників ОСОБА_2 та ОСОБА_1 без укладення трудового договору оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та без повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відтак, як згадувалось вище спірною обставиною у справі є факт допуску позивачем до роботи ОСОБА_2 та ОСОБА_1 без укладання трудового договору (контракту), оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Разом з цим, апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що правовою підставою для винесення постанови про накладення штрафу є, зокрема, встановлення факту допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору. При цьому такий факт допуску повинен бути належним чином зафіксований у складеному посадовою особою Держпраці чи її територіального органу акті інспекційного відвідування та доведений належними доказами.
Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про правомірність свого рішення.
Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
Обґрунтовуючи правомірність прийнятої постанови про застосування штрафу, відповідач виходив з правомірності висновків акту перевірки щодо допуску позивачем працівників до роботи без належного оформлення трудового договору та відеоматеріалів.
Разом з цим колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та спростовано висновки контролюючого органу з огляду на таке.
Як зазначив суд першої інстанції, що з представлених суду на дослідження відеоматеріалів видно, що пояснення вказаних осіб відібрані з порушеннями встановленого порядку, без представлення особи, яка їх відбирає, без встановлення особи, яка надає дані пояснення, фізичними особами не вказано особу – роботодавця, не надано вичерпних пояснень щодо умов праці ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . При цьому, що у акті інспекційного відвідування зазначено про надання інспектору праці договору цивільно-правового характеру № 425 про виконання робіт та послуг від 01.01.2020, укладеного між ОСОБА_1 та ТзОВ «Цукерня «Фортуна Нова», однак, у акті не відображено підстави для його неврахування при встановленні порушення та застосуванні штрафних санкцій до позивача. Таким чином, факт допуску фізичних осіб ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до роботи без укладення трудового договору належним чином не зафіксований оформленими за результатами інспекційного відвідування документальними доказами.
Натомість до матеріалів справи позивач долучив договір оренди від 01.08.2019, укладений ТзОВ «Сян» (орендодавець) та ФОП ОСОБА_3 (орендар), згідно якого передано орендодавцем в строкове орендне користування частину нежитлового приміщення площею 10,0 кв.м., що складає 12,8% загальної площі приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , загальна площа приміщення 78,1 кв.м. та договір оренди від 01.08.2019, укладений ТОВ “Сян” (орендодавець) та ТзОВ “Цукерня “Фортуна Нова” (орендар), згідно якого орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове орендне користування частину нежитлового приміщення площею 58,1 кв.м., що складає 74,4% загальної площі приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , загальна площа приміщення 78,1 кв.м.
Вказані договори підтверджують наявність двох орендарів  - ФОП ОСОБА_3 та ТзОВ «Цукерня “Фортуна Нова» приміщення за адресою: 79008, м. Львів, вул. Краківська,буд 9, яке було предметом обстеження при перевірці інспекторами ГУ Держпраці у Львівській області.
До справи також долучено засвідчену копії договору ЦПХ № 098 на виконання робіт від 01.02.2020, укладеного фізичною особою – підприємцем ОСОБА_3 (замовником) та ОСОБА_2 (виконавцем), акту прийому-здачі робіт по договору ЦПХ № 98 від 01.02.2020 за лютий місяць 2020, письмові пояснення гр. ОСОБА_2 від 24.02.2020, звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, надбавки, компенсації застрахованих осіб) та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування за лютий 2020 року ОСОБА_3 та квитанції № 2 на підтвердження подання вказаного звіту, платіжного доручення № 76 від 03.03.2020, повідомлення про прийняття працівника на роботу (а.с.31), квитанції про направлення вказаного повідомлення до ГУ ДПС у Львівській області.

Зазначеними доказами підтверджено, що зазначена у акті інспекційного відвідування фізична особа – ОСОБА_2 перебувала цивільно-правових, а згодом у трудових відносинах з фізичною особою – підприємцем ОСОБА_3 , який також орендував приміщення за адресою: АДРЕСА_3 , а не з позивачем - ТзОВ «Цукерня «Фортуна Нова».

До справи долучено засвідчені копії договору ЦПХ № 425 на виконання робіт та послуг від 01.01.2020, укладеного ТОВ «Цукерня «Фортуна Нова» (замовник) та ОСОБА_1 (виконавець), акту прийому-здачі робіт по договору ЦПХ № 425 від 01.01.2020 за січень місяць 2020, акту прийому-здачі робіт по договору № 425 від 01.01.2020 за лютий місяць 2020 р., звітів про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, надбавки, компенсації застрахованих осіб) та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування за січень 2020 та лютий 2020 року ТОВ «Цукерня «Фортуна Нова» та квитанції на підтвердження подання вказаних звітів, платіжних доручень, повідомлення про прийняття працівника на роботу (а.с.56), квитанції про направлення вказаного повідомлення до ГУ ДПС у Львівській області. До справи долучено також письмові пояснення ОСОБА_1 , у яких вона повідомила про помилковість наданих інспектору праці пояснень про роботу у товаристві з вересня 2019 року.

Відповідачем не доведено факт прийняття ОСОБА_1 , на роботу за конкретною кваліфікацією, професією, посадою, поширення на неї правил внутрішнього трудового розпорядку, постійний характер трудових відносин, тобто що цивільно-правовий договір містять ознаки трудового договору.

Відтак враховуючи наведені вище обставини справи, які встановлені судом першої інстанції та підтверджуються матеріалами справи і не спростовані апелянтом, колегія суддів вважає підставним всиновки про задоволення позову, оскільки факт допуску фізичних осіб ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до роботи без укладення трудового договору належним чином не зафіксований у акті інспекційного відвідування та спростований долученими позивачем доказами.

Крім цього, судом першої інстанції правильно додатково зазначив, що постановою Галицького районного суду м. Львова від 22.04.2020 у справі №461/1771/20 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_6 , директора ТОВ «Цукерня «Фортуна Нова», справу про притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 41 КУпАП закрито та зазначено про відсутність порушень трудового законодавства щодо фізичних осіб ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Колегія суддів також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду — без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

                                                      ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду  від 09 лютого 2021 року у справі № 380/3918/20 – без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає. Крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої  статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	С. М. Кузьмич 	
судді	 	В. З. Улицький 	
 	 	Р. М. Шавель  	
Повне судове рішення складено 22 червня 2021 року