ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/677/21	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №711/5865/19 Категорія: 308010000 	Позарецька С. М. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Фетісова Т. Л. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       13 квітня 2021 року                                                        м. Черкаси:
Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:
суддя-доповідач	Фетісова Т.Л. 	
судді секретар	Гончар Н.І., Сіренко Ю.В. Попова М.В.  	

учасники справи:
       позивач - ТОВ «Юрфактор Сервіс»,
відповідачі (скаржники) –  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , 
третя особа - ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу відповідачів на рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 15.02.2021 (повний текст складено 25.02.2021, суддя в суді першої інстанції Позарецька С.М.) у цивільній справі за позовом ТОВ «Юрфактор Сервіс» до ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та є законним представником ОСОБА_2 , треті особи без самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , служба у справах дітей Черкаської міської ради про усунення перешкоди у користуванні власністю шляхом виселення без надання іншого жилого приміщення, 

в с т а н о в и в :

ТОВ «Юрфактор Сервіс»звернулося до суду у липні 2019 року з позовом, яким просило з урахуванням заяви про зміну предмету позову, яка надійшла до суду 10.06.2020, усунути перешкоди у користуванні майном шляхом виселення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з квартири АДРЕСА_1 без надання їм іншого постійного жилого приміщення, мотивуючи про те, що 20.05.2019 відбулися електронні торги з реалізації предмета іпотеки, яким є вищевказана квартира, в яких переміг позивач. Приватний виконавець Бурмага Є.А. видав акт про реалізацію предмета іпотеки. 21.06.2019 приватним нотаріусом на підставі акту про реалізацію предмета іпотеки було видано свідоцтво про право власності, за яким власником квартири став ТОВ «Юрфактор Сервіс». Однак у вказаній квартирі проживають члени сім`ї бувшого власника ОСОБА_3 – ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , і звільняти приміщення відмовляються. Вказане порушує право власності позивача, як нового власника майна. Позивач вказує, що попереднім власником нерухоме майно (іпотечна квартира) було придбане за кредитні кошти, які були надані банківською установою для придбання саме цього нерухомого майна, отже відповідачі мають бути виселені без надання іншого житлового приміщення.

Рішенням Придніпровського районного суду міста Черкаси від 15.02.2021 позов задоволено повністю. Суд першої інстанції зазначив, що квартиру, в якій проживають відповідачі, як члени сім`ї колишнього власника, було придбано за кредитні кошти та надано в якості іпотечного забезпечення належного виконання зобов`язань позичальника по їх поверненню. Отже у разі звернення стягнення на вказане майно та переходу у зв`язку з цим права власності а нього до нового власника, особи, які проживають у цьому житловому приміщенні, мають бути виселені без надання їм іншого житлового приміщення.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідачами подано через відділення поштового зв`язку 13.03.2021 апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на помилковість висновків суду у справі, просять рішення суду першої інстанції скасувати та залишити позов без задоволення. Вказують, що відповідачі не є позичальниками за кредитним договором. Згідно висновку ВП ВС від 05.06.2019 у справі №543/18788/15-ц до правовідносин між власником жилого приміщення, право якого виникло по результатам проведення прилюдних торгів по продажу вказаного іпотечного майна, та особами, які мають право проживання у ньому, застосовуються положення ст. 109 ЖК України та ст. 40 ЗУ «Про іпотеку». При проведенні прилюдних торгів їх переможця не повідомляли про наявність обтяження майна у виді осіб, які мають право ним користуватися. Новий власник майна має захищати своє право шляхом звернення з вимогами до продавця та організатора торгів про відшкодування завданої шкоди. З урахуванням інтересів малолітнього  ОСОБА_2 , відповідачів не може бути виселено з житла без надання їм іншого житлового приміщення. Суд не з`ясував причини, через які відповідач ОСОБА_1 не проживає в іншому житловому приміщенні, 1/3 частину якого має у власності. Батько дитини самоусунувся від вирішення питання про забезпечення її житлом.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Юрфактор Сервіс» просило суд апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, оскільки воно є законним та належним чином обґрунтованим.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.
При розгляді справи встановлено, що згідно кредитного договору від 31.07.2007 ОСОБА_3 за кредитні кошти придбав квартиру АДРЕСА_1 . Крім того, ця квартира є предметом іпотеки, відповідно до іпотечного договору від 31.07.2007.
               Рішенням Придніпровського райсуду м. Черкаси від 23.07.2012 (справа №2/207/11), яке набрало законної сили, із ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» стягнута заборгованість за кредитним договором в розмірі 59888,98 доларів США, що еквівалентно 478662,68 грн.
               20.05.2019 відбулися електронні торги з реалізації предмета іпотеки - квартири АДРЕСА_1 , яка раніше належала ОСОБА_3 , по результатам яких ТОВ «Юрфактор Сервіс» став переможцем. Приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Бурмага Є.А. видав акт про реалізацію предмета іпотеки.
       21.06.2019 приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Кондаковою Н.В. на підставі акту про реалізацію предмета іпотеки було видано свідоцтво про право власності, за яким власником квартири став ТОВ «Юрфактор Сервіс». Право власності зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 21.06.2019, про що свідчить витяг №171213996.
               Відповідно до інформації Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради від 25.07.2019 відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровані у квартирі АДРЕСА_1 з 04.02.2009 року, вже після укладення договору іпотеки та договору кредиту.
Третя особа по справі ОСОБА_3 (позичальник за відповідним кредитним договором) знятий з реєстраційного обліку по цій квартирі, що визнається сторонами по справі.
               Згідно даних свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 (актовий запис №87) ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
       Відповідно до акта обстеження житлово-побутових умов проживання №40 від 08.02.2021 про те, що у спірній квартирі проживають відповідачі, ОСОБА_1 створені належні умови для проживання, навчання та відпочинку її сина ОСОБА_4 .
За висновком №74 від 12.02.2021 виконавчого комітету Черкаської міської ради, як органу опіки та піклування м. Черкаси, останній заперечує проти задоволення позовних вимог у цій справі про виселення, оскільки це позбавить дитину права користування житлом, в якому він проживає з народження та не має іншого житла.
Вказані фактичні обставини, встановлені судом у справі, не оспорюються.
Правовідносини, наявні між сторонами справи на їх підставі, мають наступну правову регламентацію.
Згідно зі статтею 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Частиною першою статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Стаття 391 ЦК України наділяє власника правом вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно частин першої, третьої статті 33 ЗУ «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Відповідно до частин першої, другої статті 40 ЗУ «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.
Частина друга статті 109 ЖК Української РСР встановлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого постійного житлового приміщення.
Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого постійного житлового приміщення при зверненні стягнення на житлове приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту (позики), повернення якого забезпечене іпотекою відповідного житлового приміщення.
Звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду (частина третя статті 40 Закону України «Про іпотеку»).
Отже, за змістом цих норм матеріального особам, які виселяються із житлового будинку (житлового приміщення) - предмета іпотеки у зв`язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, надається інше постійне житло, якщо іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту (позики), забезпеченого іпотекою цього житла.
Такі висновки відповідають актуальній правовій позиції, викладеній у постанові ВСУ від 03.02.2016 у справі № 6-2947цс15, яка в подальшому підтримана ВП ВС (постанова  від 31.10.2018 у справі № 753/12729/15-ц).
Визначення того, чи здійснюється виселення з іпотечного майна, придбаного за рахунок кредитних коштів, або придбаного не за рахунок кредиту і забезпеченого іпотекою цього житла, має суттєве значення для правильного вирішення цієї справи та застосування судом відповідної норми статті 109 ЖК Української РСР.
До вказаних висновків прийшов також ВС у своїй постанові за № 139/839/19 від 24.06.2020. 
У аспекті вищенаведеного, суд першої інстанції, встановивши, що спірна квартира, яка є предметом іпотеки, придбана за кредитні кошти, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для виселення відповідачів (осіб, які в ній проживають як члени сім`ї колишнього власника) без надання їм іншого житла.
Посилання скаржників в цій справі на те, що відповідачі не є позичальниками за кредитним договором; при проведенні прилюдних торгів їх переможця (позивача) не повідомляли про наявність обтяження майна у виді осіб, які мають право ним користуватися, та про неможливість їх виселення без надання іншого житлового приміщення правового значення не мають, адже за вищевказаними положеннями законодавства (ст. 109 ЖК України) за вимогою нового власника житлового приміщення, яке було предметом іпотеки щодо кредитного договору, кошти від якого використовувалися для його придбання, особи, які проживають у такому житловому приміщенні, підлягають до виселення без надання іншого житлового приміщення незалежно від того, чи були вони позичальниками у відповідному кредитному договорі та від факту повідомлення нового власника житла про наявність в ньому мешканців на момент проведення прилюдних торгів по його продажу.
Вказівка скаржника на те, що згідно висновку ВП ВС від 05.06.2019 у справі №543/18788/15-ц до правовідносин сторін мають застосовуватися положення ст. 109 ЖК України та ст. 40 ЗУ «Про іпотеку» не свідчить про помилковість висновків суду в даному випадку, адже саме вказані норми матеріального права були вказані судом в якості правової регламентації правовідносин сторін, що виникли згідно встановлених у справі фактичних обставин.
Апеляційні доводи про те, що новий власник майна має захищати своє право шляхом звернення з вимогами до продавця та організатора торгів про відшкодування завданої шкоди суперечать встановленому законодавством способу захисту прав власника, який слідує з положень ст. 391 ЦК України (загальна норма) та ст. 109 ЖК України (спеціальна норма), щодо можливості у власника житлового приміщення вимагати усунення перешкод в реалізації свого права шляхом виселення осіб, які в ньому проживають.
Вказівки скаржника на те, що з урахуванням інтересів малолітнього  ОСОБА_2 , відповідачів не може бути виселено з житла без надання їм іншого житлового приміщення та про те, що суд не з`ясував причини, через які відповідач ОСОБА_1 не проживає в іншому житловому приміщенні, 1/3 частину якого має у власності, є безпідставними, адже за вимогами ст. 109 ЖК України виселення з іпотечного житла може відбуватися незалежно від проживання в ньому малолітніх осіб та незалежно від наявності в осіб, які підлягають виселенню, на праві власності іншого житлового приміщення.
Інших доводів, які б свідчили про помилковість висновків суду першої інстанції в цій справі, апеляційна скарга не містить.
Згідно ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 15.02.2021 у даній справі належить залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
На підставі положень ст.141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді слід залишити за особою, яка подала апеляційну скаргу.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу – залишити без задоволення.
Рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 15.02.2021 у цивільній справі за позовом ТОВ «Юрфактор Сервіс» до ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та є законним представником ОСОБА_2 , треті особи без самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , служба у справах дітей Черкаської міської ради, про усунення перешкоди у користуванні власністю шляхом виселення без надання іншого жилого приміщення – залишити без змін.
Судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді залишити за особою, яка подала апеляційну скаргу.
Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством. 
Повну постанову складено 14.04.2021.

Суддя-доповідач                 

       Судді