ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" квітня 2021 р.                                                        Справа №921/273/20

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:
головуючого  судді                                                            Галушко Н.А. 
суддів                                                                                Желіка М.Б.
                                                                                Мирутенка О.Л.

секретар судового засідання – Олійник Н.Б.

за участю представників учасників судового процесу:
від позивача: Синиця І.В.– представник;
від відповідача-1 (в режимі відеоконференції): Варода П.Б. - представник;
від відповідача-2: не з`явився;
третя особа: не з`явилась

розглянувши апеляційну скаргу Міністерства оборони України б/н від 15.02.2021 (Вх.№ ЗАГС 01-05/768/21 від 01.03.2021)
на рішення Господарського суду Тернопільської області від 14.01.2021 (суддя Бурда Н.М., повний текст складено 22.01.2021)   
у справі №921/273/20
за позовом Міністерства оборони України, м. Київ;
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача:Концерн“Військторгсервіс”, м. Київ;
до відповідача-1 Приватного підприємства “Будівельна компанія “Сатурн”, м.Чортків, Тернопільська область;
до відповідача-2 Тернопільської міської ради, м. Тернопіль;
про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора, скасування державної реєстрації права власності з одночасним визнанням права власності

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції

29.04.2020 Міністерство оборони України звернулось до Господарського суду Тернопільської області з позовом ( з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог) до Приватного підприємства “Будівельна компанія “Сатурн” та до Управління  державної реєстрації Тернопільської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача:  Концерну   “Військторгсервіс” про визнання незаконними та скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно рішень державного реєстратора прав на нерухоме майно Тернопільської міської ради за номерами: №  49297568; № 49297460; № 49298084; № 49298336; № 49297891; № 49298273; № 49297639; № 49298015; № 49297705 про відмову у скасуванні державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно за ПП «Будівельна компанія «Сатурн» з одночасним визнанням права державної власності в особі Міністерства оборони України на майно згідно переліку.
Позовні вимоги мотивовано тим, що у зв`язку із наявним записом про реєстрацію права власності на нерухоме майно за адресою: Тернопільська область, м. Тернопіль, вул.  Микулинецька, 64 в Державному реєстрі прав за ПП «Будівельна компанія Сатурн» порушене право власності Міністерства оборони України на спірні об`єкти нерухомості, оскільки договір купівлі-продажу від 30.09.2008 на підставі якого було здійснено таку державну реєстрацію речового права за відповідачем-1 визнано недійсним постановою Львівського апеляційного господарського суду від 09.06.2016 у справі №921/488/15-г/11.
На підставі ухвали Господарського суду Тернопільської області від 20.08.2020 року замінено первісного відповідача-2: Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради на належного відповідача-2: Тернопільську міську раду (т.2, а.с. 211-215).
Рішенням господарського суду Тернопільської області від 14.01.2021 року у справі №921/273/20 (суддя Бурда Н.М.) у задоволенні позову відмовлено. Повернуто Міністерству оборони України з Державного бюджету України 6  306,00 грн. надлишково сплаченого згідно платіжного доручення №248/409 від 15.04.2020 судового збору (т. 3, а.с. 242-265).
В ході розгляду справи, суд першої інстанції встановив, що підставою для проведення державної реєстрації права власності за ПП «Будівельна компанія «Сатурн» на спірні об`єкти нерухомого майна слугували: договір купівлі-продажу від 30.09.2008 року; акт прийняття-передачі від 30.09.2008 року; рішення Постійно діючого третейського суду при Рівненській міжрегіональній агропромисловій біржі «Прайс-Агро» у справі №12/08 від 10.10.2008; ухвала Рівненського міського суду у справі № 6-333/08 від 20.10.2008 та виконавчий лист Рівненського міського суду у справі № 6- 333/08 від 20.10.2008. 
Водночас, постановою Львівського апеляційного господарського суду від 09.06.2016 у справі № 921/488/15-г/11 договір купівлі-продажу від 30.09.2008, укладений між Концерном «Військторгсервіс» та ПП «Будівельна компанія «Сатурн» визнано недійсним з підстав відчуження спірного нерухомого майна, що є об`єктом державної власності, з порушенням вимог законодавства, чинного на час укладення оспорюваного правочину, зокрема без згоди та погодження органу управління майном (Міністерства оборони України) та ФДМУ, за відсутності у представника Концерну «Військторгсервіс» необхідного обсягу дієздатності на укладення цього правочину. Дана постанова набрала законної сили. 
Відтак, суд дійшов висновку, що обставини, встановлені постановою Львівського апеляційного господарського суду від 09.06.2016 у справі №921/488/15-г/11 щодо недійсності правочину договору купівлі-продажу від 30.09.2008, є приюдиційними і в силу ч. 4 ст. 75 ГПК України не підлягають доведенню при розгляді даної справи. Разом з тим, суд вказав, що станом на час прийняття державним реєстратором 23.10.2019 оспорюваних позивачем рішень №№: 49297568; 49297460; 49298084; 49298336; 49297891; 49298273; 49297639; 49298015; 49297705 про відмову у скасуванні записів про право власності Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, рішення Постійно діючого третейського суду при Рівненській міжрегіональній агропромисловій біржі «Прайс-Агро» у справі №12/08 від 10.10.2008, ухвала Рівненського міського суду у справі № 6-333/08 від 20.10.2008, виконавчий лист Рівненського міського суду у справі № 6-333/08 від 20.10.2008, на підставі яких 28.11.2008 проведено державну реєстрацію права власності на спірне нерухоме майно за ПП "Будівельна компанія "Сатурн", у встановленому порядку не скасовані, дійсність їх не оспорена, а отже, і станом на дату розгляду справи є чинними. 
Отже, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання незаконними та скасування вищезазначених рішень державного реєстратора про відмову у скасуванні державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, як таких, що ухвалені у відповідності до приписів чинного законодавства, що регулюють порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, як і підстав для скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно за ПП «Будівельна компанія «Сатурн» за наявності чинних правовстановлюючих документів, що слугували підставою для такої реєстрації.
Щодо вимог про одночасне визнанням права державної власності в особі Міністерства оборони України на спірне нерухоме майно згідно переліку, суд зазначив, що одночасно із вимогою про скасування державної реєстрації права власності за відповідачем-1, Міністерство оборони України вправі ставити питання про одночасне припинення за вказаною особою речових прав, набутих внаслідок такої реєстрації, а отже, звернутись із вимогою про припинення права власності на спірне нерухоме майно за ПП "Будівельна компанія "Сатурн".
З приводу поданих відповідачем-1 заяви вих. № 375-ц від 24.09.2020 (вх. № 6628 від 24.09.2020) про сплив позовної давності та заяви № 426-ц від 01.12.2020 (вх. № 8820 від 02.12.2020) про застосування наслідків спливу позовної давності в порядку частини 3 статті 267 Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку, що посилання відповідача-1 на пропуск позовної давності не підлягає застосуванню, оскільки судом за результатами розгляду даної справи встановлено відсутність порушення прав позивача.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Міністерство оборони України подало апеляційну скаргу на рішення Господарського суду Тернопільської області від 14.01.2021 у справі №921/273/20, в якій просить скасувати зазначене судове рішення та ухвалити нове рішення, яким задоволити позовні вимоги. Скаржник оскаржуване рішення вважає незаконним, необґрунтованим, прийнятим із неправильним застосуванням норм матеріального права. Зокрема зазначає, що суд першої інстанції, правильно встановивши фактичні обставини справи, зробив помилкові висновки що позивач обрав неналежний спосіб захисту, а саме: позивачем не пред`явлено вимогу щодо скасування всіх документів, які стали підставою реєстрації права власності на спірне нерухоме майно за відповідачем-1 та замість визнання права власності за Міноборони позивачу необхідно було заявити вимогу про припинення права власності на спірне нерухоме майно за відповідачем-1. При цьому, Велика Пала Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту. 
Крім того, враховуючи підстави звернення із даним позовом, задоволення позовних вимог про визнання незаконними, недійсними чи скасування вказаних рішень (документів) не призведе до повного захисту прав позивача та остаточно не поновить права Міноборони на спірне майно, а отже, на думку скаржника заявлення зазначених вимог не є ефективним способом захисту прав позивача у даній справі. Стверджує, що посилання суду першої інстанції на необхідність скасування документів, які стали підставою для реєстрації права власності за відповідачем-1 є помилковими, оскільки надання оцінки правомірності вказаних документів необхідно здійснити під час розгляду цього спору по суті. 

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
Відповідач-1 у відзиві на апеляційну скаргу заперечує проти доводів скаржника, вважає апеляційну скаргу безпідставною та необґрунтованою. Зокрема, зазначає, що відповідно до витягів про реєстрацію права власності на нерухоме майно, станом на 21.11.2008 ТОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» було зареєстровано за № № : 2536 -2545 в книзі 22 право власності за ПП «Будівельна компанія «Сатурн»: на адміністративний будинок під літ. А; тарний склад під літ. Б; підсобне приміщення під літ. В; промтоварний матеріальний склад під літ. Г; авто гараж під літ. Г; промтоварний склад під літ. Е; продтоварний склад під літ. Ж; безалкогольний та кондитерський цех під літ. З; фруктосховище під літ. К; автовага під літ. Л за адресою: м. Тернопіль, вул. Микулинецька (вул. Людникова генерала), буд. 64.
Наведені обставини встановлено у постанові Львівського апеляційного господарського суду від 09.06.2016 у справі № 921/488/15-г/11, яка набрала законної сили. Згідно службового листа ТВО директора Департаменту Державної власності Міністерства оборони України Дяченко  С.В. від 06.07.2016 за № 355/1/1980, адресованому заступнику Міністра оборони України генерал-лейтенанту Павловському І.В., з посиланням на судові рішення у справі №  921/488/15-г/11, зокрема зазначено, що наслідками визнання недійсним в судовому порядку договору купівлі-продажу нерухомого майна є реституція, а саме покупець має повернути у власність держави в особі Міноборони в господарське відання Концерну незаконно придбане майно, а Концерн зобов`язаний повернути покупцю грошові кошти 5,47 млн. грн., без врахування вартості здійснених поліпшень. В даному листі пропонується не здійснювати оскарження постанови Львівського апеляційного господарського суду від 09.06.2016 в касаційному порядку та припинити подальшу роботу щодо витребування вказаного нерухомого майна. Відповідач-1 вказує, що запис про право власності відповідача-1 на спірне нерухоме майно в реєстр прав власності на нерухоме майно внесено на підставі: договору купівлі-продажу від 30.09.2008; акту приймання-передачі від 30.09.2008; рішення Постійно діючого третейського суду при Рівненській міжрегіональній агропромисловій біржі «Прайс-Агро» від 10.10.2008 у справі № 12/08, у якому в резолютивній частині зазначено, що дане рішення вважати правовстановлюючим документом, який дає право здійснення державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, відповідно до п. 10 додатку № 1 до Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 № 7/5. Водночас, із усіх вищеперлічених документів лише один з них, а саме договір купівлі-продажу визнаий в судовому порядку недійсним, усі інші є чинними на даний час. Відповідач-1 звертає увагу суду апеляційної інстанції, що ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 15.06.2020 у справі № 12/08 заяву Концерну «Військторгсервіс» про скасування рішення Постійно діючого третйського суду при Рівненській міжрегіональній агропромисловій біржі «Прайс-Агро» від 10.10.2008 у справі №  12/08 повернуто заявнику на підставі ч. 3 ст. 346 ГПК України. Просить залишити без змін рішення суду першої інстанції, апеляційну скаргу без задоволення.
Відповідач-2 та третя особа не надали суду письмових відзивів на апеляційну скаргу.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 06.04.2021 розгляд справи № 921/273/20 відкладено на 15.04.2021. Судове засідання згідно з ухвалою від 08.04.2021 вирішено провести в режимі відеоконференції.
Представник позивача в судовому засіданні виклав та підтримав доводи щодо вимог апеляційної скарги.
Представник відповідача-1 в режимі відеоконференції просив залишити без змін оскаржуване рішення місцевого господарського суду, апеляційну скаргу – без задоволення.
Відповідач-2 та третя особа – Концерн “Військторгсервіс” не забезпечила явки в судове засідання уповноважених представників. Ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 06.04.2021 про відкладення розгляду справи №  921/273/20 на 15.04.2021 о 09:50 год. та ухвалу від 08.04.2021 про проведення судового засідання в режимі відеоконференції надіслано 07.04.2021 та 08.04.2021 відповідачу-2 та третій особі на їхні офіційні електронні адреси.
Суд не визнавав обов`язковою явку в судове засідання учасників судового процесу.
Отже, в силу положень ч.12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України справу може бути розглянуто при відсутності уповноважених представників відповідача-2 та третьої особи.

Обставини справи

12 серпня 2008 року Рівненською міжрегіональною універсальною товарно-майновою біржею "Прайс" проведено аукціон (публічні торги) з продажу комплексу будівель та споруд у складі одного біржового лота, що знаходиться за адресою: Тернопільська область, м.  Тернопіль, вул.  Микулинецька, 64, за результатами яких право укладення договору купівлі-продажу об`єкта отримав учасник під № 134, а саме: Приватне підприємство "Будівельна компанія "Сатурн".
03 вересня 2008 року між Концерном «Військторгсервіс» в особі начальника філії «Управління торгівля Західного оперативного командування» Свідерського Григорія Мілетійовича, який діє на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 12.09.2007 року (зареєстрована в реєстрі за № 4165) (Продавець) та Приватним підприємством «Будівельна компанія «Сатурн», в особі директора Градового Василя Гнатовича, який діє на підставі Статуту підприємства (Покупець) укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна (нежитлового приміщення) (т. 2, а.с. 172-173).
Згідно з п. 1 договору Продавець на підставі протоколу № 800-н про хід публічних торгів на Рівненській міжрегіональній універсальній товарно-майновій біржі «Прайс» від 12.08.2008 року відчужує на користь та у власність Покупця за плату комплекс нежитлових будівель та споруд, а саме: адміністративний будинок (літера "А") загальною площею 1106,8 кв. м; тарний склад (літера "Б") загальною площею 653 кв. м; підсобне приміщення (літера "В") загальною площею 962,2 кв. м; промтоварний матеріальний склад (літера "Г") загальною площею 1603,5 кв. м; автогараж (літера "Д") загальною площею 1049,8 кв. м; промтоварний склад (літера "Е") загальною площею 449,3 кв. м; продтоварний склад (літера "Ж") загальною площею 693,2 кв. м; безалкогольний та кондитерський цех (літера "З") загальною площею 688,0 кв. м; фруктосховище (літера "К") загальною площею 804,7 кв. м; автовага (літера "Л") загальною площею 5,9 кв. м, а також навіс площею 130 кв. м та огорожу по периметру 408,4 м, що знаходиться за адресою: Тернопільська область, м. Тернопіль, вул. Микулинецька, 64.
На підставі акта приймання-передачі від 30 вересня 2008 року, Концерн "Військторгсервііс" (Продавець) та Приватне підприємство «Будівельна компанія «Сатурн»  (Покупець) здійснили прийняття-передачу комплексу вищезазначених нежитлових будівель та споруд, що знаходяться за адресою: Тернопільська область, м. Тернопіль, вул. Микулинецька,  64. В акті зазначено, що будівлі перебувають у задовільному стані; Покупець здійснив повну оплату за вказаний об`єкт; жодних претензій ні одна із сторін до іншої не має; одночасно, Покупцеві передається інвентарна справа Тернопільського БТІ на вказані будівлі (т. 2, а.с. 173).
Рішенням Постійно діючого третейського суду при «Рівненській міжрегіональній агропромисловій біржі "Прайс-Агро" від 10.10.2008 року у справі № 12/08 визнано чинним договір купівлі-продажу нерухомого майна (нежитлового приміщення) від 30 вересня 2008 року, укладений між Концерном "Військторгсервіс" та Приватним підприємством "Будівельна компанія "Сатурн" та визнано за Приватним підприємством "Будівельна компанія "Сатурн" право власності на об`єкти нерухомості - адміністративний будинок (літера "А") загальною площею 1106,8 кв. м, тарний склад (літера "Б") загальною площею 653 кв. м, підсобне приміщення (літера "В") загальною площею 962,2 кв. м, промтоварний матеріальний склад (літера "Г") загальною площею 1603,5 кв. м, автогараж (літера "Д") загальною площею 1049,8  кв. м, промтоварний склад (літера "Е") загальною площею 449,3 кв. м, продтоварний склад (літера "Ж") загальною площею 693,2 кв м., безалкогольний та кондитерський цех (літера "З") загальною площею 688,0 кв. м, фруктосховище (літера "К") загальною площею 804,7 кв. м, автовагу (літера "Л") загальною площею 5,9 кв. м, що розташовані за адресою: Тернопільська область, м. Тернопіль, вул. Микулинецька, 64 (т. 1, а.с. 218-222).
Дане рішення вважати правовстановлюючим документом, який дає право здійснення державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, відповідно до п.10 додатку № 1 до Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року № 7/5 (п. 4 резолютивної частини рішення).
Як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 21.11.2008 здійснено реєстрацію права власності за ПП «Будівельна компанія «Сатурн» на  об`єкти нерухомого майна за адресою Тернопільська обл., м. Тернопіль, вул.  Микулинецька, 64,  а саме: - тарний склад під літ. «Б» загальною площею 653,0 кв.м за реєстраційним номером 25501323; - підсобне приміщення під літ «В» загальною площею 962,2 кв.м за реєстраційним номером 25501580; - промтоварний матеріальний склад під літ. «Г» загальною площею 1603,5 кв.м за реєстраційним номером 25501707; - автогараж під літ. «Д» загальною площею 1049,8 кв.м за реєстраційним номером 25501833; - промтоварний склад під літ. «Е» загальною площею 449,3 кв. м за реєстраційним номером 25501921; - продтоварний склад під літ. «Ж» загальною площею 693,2 кв. м за реєстраційним номером 25501987; - безалкогольний та кондитерський цех під літ. «З» загальною площею 688, 0 кв.м за реєстраційним номером 25503005; - фруктосховище під літ. «К» загальною площею 804, 7 кв.м за реєстраційним номером 25503277; - автовага під літ. «Л» загальною площею 5,9 кв.м за реєстраційним номером 25503371 (т. 1, а.с. 32-49).
Підставою для проведення державної реєстрації права власності за ПП «Будівельна компанія «Сатурн» на вказані об`єкти нерухомого майна слугували: договір купівлі-продажу від 30.09.2008, акт прийняття-передачі від 30.09.2008, рішення Постійно діючого третейського суду при Рівненській міжрегіональній агропромисловій біржі «Прайс-Агро» від 10.10.2008, ухвала Рівненського міського суду від 20.10.2008 року та виконавчий лист Рівненського міського суду від 20.10.2008 року у справі № 6- 333/08.
Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 09.06.2016 у справі № 921/488/15-г/11 за позовом заступника військового прокурора Тернопільського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України до відповідачів-1: Концерну «Військторгсервіс», до відповідача-2: ПП «Будівельна компанія «Сатурн», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Фонду державного майна України, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 30.09.2008 та зобов`язання ПП "Будівельна компанія Сатурн" повернути до державної власності в особі Міністерства оборони України у повне господарське відання Концерну "Військторгсервіс" нежитлові будівлі та споруди згідно переліку, визнано недійсним договір купівлі-продажу від 30.09.2008, укладений між Концерном «Військторгсервіс» та Приватним підприємством «Будівельна компанія «Сатурн». В частині позовних вимог про зобов`язання ПП Будівельна компанія Сатурн повернути до державної власності в особі Міністерства оборони України у повне господарське відання Концерну "Військторгсервіс" нежитлові будівлі та споруди згідно переліку – відмовлено (т. 1, а.с.54-69). Дана постанова набрала законної сили.
При прийнятті даної постанови, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відчуження спірного нерухомого майна, що є об`єктом державної власності, відбулося з порушенням вимог законодавства, чинного на час укладення оспорюваного правочину, зокрема без згоди та погодження органу управління майном (Міністерства оборони України) та ФДМУ, за відсутності у представника Концерну «Військторгсервіс» необхідного обсягу дієздатності на укладення цього правочину.
Водночас, як вбачається з інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно: №207445891; 207446677; 207446972; 207447216; 207447387; 207447686; 207448877; 207449123; 207449302 сформованих станом на 24.04.2020, відповідач 1 - ПП «Будівельна компанія «Сатурн», надалі значиться у зазначеному реєстрі власником нежитлових приміщень за адресою: Тернопільська обл., м. Тернопіль, вул. Микулинецька, 64, відчужених останньому на підставі недійсного правочину (т. 1, а.с. 32-49).
10.09.2019 Міністерство оборони України звернулось із заявами про проведення державної реєстрації скасування права власності на спірне майно за відповідачем-1 (т. 1, а.с. 177-194), за виключенням адміністративного будинку під літерою «А», з огляду на те, що прокурором в суді першої інстанції подавалася заява про припинення провадження у справі в частині п. 2 прохальної частини позовної заяви, щодо зобов`язання ПП «Будівельна компанія «Сатурн» повернути до державної власності отримане за спірним договором майно, зважаючи на те, що адміністративна будівля під літерою "А" була реконструйована у багатоквартирний будинок по вул. Микулинецька, 64.
10.09.2019 державним реєстратором Тернопільської міської ради прийнято рішення про зупинення розгляду вищезазначених заяв про державну реєстрації прав та їх обтяжень, обґрунтоване поданням заявником документів для скасування реєстрації права власності на майно не в повному обсязі, а саме: - не надано рішення суду про скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, зокрема: договору купівлі-продажу від 30.09.2008, акта приймання-передачі від 30.09.2008, рішення Постійно діючого третейського суду при Рівненській міжрегіональній агропромисловій біржі «Прайс-Агро» від 10.10.2008,  ухвали Рівненського міського суду у справі № 6-222/08 від 20.10.2008 та виконавчого листа Рівненського міськрайонного суду у справі № 6-333/2008. Надано строк для подання відповідних документів (т. 1, а.с. 195-203).
З огляду на неподання заявником означених вище документів, 23.10.2019 державним реєстратором Тернопільської міської ради прийняті рішення: № 49297568; №  49297460, № 49298084, № 49298336, № 49297891, № 49298273, № 49297639, № 49298015, №  49297705 про відмову у скасуванні державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (т. 1, а.с. 209-217).
Наведені обставини слугували підставою звернення Міністерства оборони України до суду з позовом про визнання незаконними та скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно рішень державного реєстратора прав на нерухоме майно Тернопільської міської ради за номерами: №  49297568; № 49297460; № 49298084; № 49298336; № 49297891; № 49298273; № 49297639; № 49298015; № 49297705 про відмову у скасуванні державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно за ПП «Будівельна компанія «Сатурн» з одночасним визнанням права державної власності в особі Міністерства оборони України на майно згідно переліку.
       
Норми права та мотиви, якими керується суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та висновки суду за результатами розгляду апеляційної скарги

За приписами статті 319 ЦК України, власник володіє користується, розпоряджається своїм майно на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно із ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Частиною другою ст. 20 Господарського кодексу України встановлено, що кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються, зокрема, шляхом відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб`єктів господарювання.
Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації, та їх обтяжень визначені Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 року №1952-ІУ ( зі змінами і доповненнями), який спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна.
У відповідності до п.1 ч.1 ст.4 названого Закону, державній реєстрації підлягає, зокрема, право власності.
Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 21.11.2008 на підставі договору купівлі-продажу від 30.09.2008, акта прийняття-передачі від 30.09.2008, рішення Постійно діючого третейського суду при Рівненській міжрегіональній агропромисловій біржі «Прайс-Агро» у справі № 12/08 від 10.10.2008, ухвали Рівненського міського суду у справі № 6-222/08 від 20.10.2008, виконавчого листа Рівненського міського суду у справі № 6-333/08 від 20.10.2008, державним реєстратором в Реєстрі права власності на нерухоме майно зареєстровано за ПП «Будівельна компанія «Сатурн» право власності на об`єкти нерухомого майна, згідно переліку, розташовані за адресою: м.Тернопіль, вул. Микулинецька, 64.
Водночас, як зазначалось вище, постановою Львівського апеляційного господарського суду від 09.06.2016 у справі №  921/488/15-г/11 визнано недійсним договір купівлі-продажу від 30.09.2008, укладений між Концерном «Військторгсервіс» та Приватним підприємством «Будівельна компанія «Сатурн». Дана постанова набрала законної сили 09.06.2016 та у касаційному порядку не оскаржувалась.
Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
У преамбулі та статті 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, рішенні Європейського суду з прав людини Sovtransavto Holding v. Ukraine, no. 48553/99, §77, від 25.07.2002, а також рішенні Європейського суду з прав людини Ukraine-Tyumen v. Ukraine, no. 22603/02, §§42 та 60, від 22.11.2007 встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.
Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що обставини встановлені постановою Львівського апеляційного господарського суду від 09.06.2016 у справі № 921/488/15-г/11 щодо недійсності правочину договору купівлі-продажу від 30.09.2008, є приюдиційними і в силу ч. 4 ст. 75 ГПК України не підлягають доведенню при розгляді даної справи.
При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, оскільки норми цивільного та господарського законодавства не передбачають наслідком недійсності правочину автоматичне повернення сторін у первісний стан, наслідком недійсності правочину є саме виникнення у обох сторін правочину обов`язку вчинити дії, які полягають у поверненні другій стороні у натурі всього, що вона одержала на виконання цього правочину, або за неможливості такого повернення у відшкодуванні вартості того, що одержано, за цінами які існують на момент відшкодування.
Водночас, як встановлено судом апеляційної інстанції, за період з 09.06.2016 (ухвалення постанови у справі № 921/488/15-г/11) і до часу прийняття оскаржуваного рішення у даній справі жодних дій, спрямованих на повернення одержаного за правочином (який в подальшому був визнаний недійним) майна, як і відшкодуванні вартості цього майна за цінами, які існують на момент такого відшкодування, з огляду на те, що воно (придбане нерухоме майно) зазнало істотних змін, сторонами не вчинялось. Отже слід констатувати, що не відбулося поновлення порушених майнових прав учасників визнаного недійсним правочину, шляхом приведення їх до стану, що існував на момент укладення договору купівлі-продажу від 30.09.2008 року.
З метою захисту майнових інтересів держави, як власника спірного нерухомого майна, відчуженого за недійсним правочином (за виключенням адміністративного будинку (літера "А") загальною площею 1106,8 кв.м по вул. Микулинецька, 64 у м. Тернопіль, Міністерство оборони України 10.09.2019 року звернулось до Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради з заявами про проведення державної реєстрації скасування права власності на спірне майно за ПП «Будівельна компанія «Сатурн». За результатами розгляду яких 10.09.2019 року державним реєстратором Тернопільської міської ради прийнято рішення про зупинення розгляду вищезазначених заяв про державну реєстрації прав та їх обтяжень, обґрунтоване поданням заявником документів для скасування реєстрації права власності на майно не в повному обсязі.
У відповідності до п.3 ст.23 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»  (в редакції станом на час прийняття спірних рішень) якщо заявник протягом 30 робочих днів з моменту отримання рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав виконав вимоги державного реєстратора, зазначені у відповідному рішенні, розгляд заяви відновлюється на підставі рішення державного реєстратора про відновлення розгляду заяви.
Згідно із п. 8. ч. 1 ст. 24 Закону підставами для відмови в державній реєстрації прав, зокрема є, якщо після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав.
Оскільки заявником протягом означеного строку не були виконані вимоги реєстратора, а саме не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, у відповідності до п.8 ст.24 Закону державним реєстратором 23.10.2019 були прийняті рішення: №№ 49297568;  49297460; 49298084; 49298336; 49297891; 49298273; 49297639; 49298015; 49297705 про відмову у скасуванні записів про право власності Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритих на об`єкти нерухомого майна державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Як вбачається з матеріалів справи та про що зазначалось вище, підставою для проведення державної реєстрації права власності за ПП «Будівельна компанія «Сатурн» на спірні об`єкти нерухомого майна слугували: договір купівлі-продажу від 30.09.2008 року, акт прийняття-передачі від 30.09.2008 року, рішення Постійно діючого третейського суду при Рівненській міжрегіональній агропромисловій біржі «Прайс-Агро» у справі №12/08 від 10.10.2008 року, ухвала Рівненського міського суду у справі № 6-333/08 від 20.10.2008 року, виконавчий лист Рівненського міського суду у справі № 6-333/08 від 20.10.2008 року. 
Рішенням Постійно діючого третейського суду при Рівненській міжрегіональній агропромисловій біржі "Прайс-Агро" від 10.10.2008р. у справі № 12/08 за позовом: Приватного підприємства "Будівельна компанія "Сатурн" до відповідачів : Концерну "Військторгсервіс", громадянина України ОСОБА_6 про визнання чинним договору купівлі-продажу нерухомого майна від 30.09.2008,  визнано чинним договір купівлі-продажу нерухомого майна (нежитлового приміщення) від 30.09.2008р., укладений між Концерном "Військторгсервіс" та Приватним підприємством "Будівельна компанія "Сатурн" та визнано за Приватним підприємством "Будівельна компанія "Сатурн" право власності на об`єкти нерухомості згідно переліку. Також в резолютивній частині рішення зазначено, що дане рішення вважати правовстановлюючим документом, який дає право здійснення державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, відповідно до п.10 додатку № 1 до Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002р. № 7/5.
Згідно з положеннями статті 1291 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Водночас, відповідно до статті 46 Закону України «Про третейські суди» третейські суди приймають рішення тільки від свого імені, і саме ці рішення, ухвалені в межах чинного законодавства, є обов`язковими лише для сторін спорів (п. 5 ст. 4 Закону).
За приписами статті 5 Закону України «Про третейські суди» юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.
Сторони, які передали спір на вирішення третейського суду, зобов`язані добровільно виконати рішення третейського суду, без будь-яких зволікань чи застережень (ст. 50 Закону).
До створення єдиної системи органів реєстрації прав, а також до формування Державного реєстру прав у складі державного земельного кадастру реєстрація об`єктів нерухомості проводиться комунальними підприємствами бюро технічної інвентаризації (пункт 5 Розділу V "Прикінцеві положення" Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).
Виконання рішення третейського суду, якщо воно потребує вчинення дій органами державної влади, органами місцевого самоврядування та їх службовими особами, здійснюється за умови видачі компетентним судом виконавчого документа (частина третя статті 55 Закону України "Про третейські суди", в редакції чинній на момент прийняття рішення третейським судом).
Оскільки комунальні підприємства бюро технічної інвентаризації тимчасово, до створення місцевих органів державної реєстрації прав, проводять реєстрацію прав власності на нерухоме майно, то для реєстрації прав власності на нерухоме майно, на підставі рішення третейського суду, має надаватися виконавчий документ, виданий компетентним судом.
20.10.2008 за заявою ПП "Будівельна компанія "Сатурн" ухвалою Рівненського міського суду постановлено видати виконавчий документ №6-333/08 на підставі рішення Постійно діючого третейського суду при Рівненській міжрегіональній агропромисловій біржі "Прайс-Агро" від 10.10.2008р. у справі № 12/08 (т. 1, а.с. 224).
На виконання вказаної ухвали суду, 20.10.2008 ПП "Будівельна компанія "Сатурн" видано виконавчий лист, яким визнано чинним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 30.09.2008, а також визнано за ПП "Будівельна компанія "Сатурн" право власності на об`єкти нерухомого майна згідно переліку (т. 1, а.с. 225-226).
Згідно ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції від 29.01.2006 року, чинній станом на час державної реєстрації права власності на спірне нерухоме майно за ПП "Будівельна компанія "Сатурн" - 21.11.2008) підставою для державної реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав, є, зокрема, нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу, рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав, що набрали законної сили.
Пунктом 2.1 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно (в редакції чинній станом на дату проведення такої реєстрації), затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 28.01.2003 року № 6/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.01.2003 року № 66/7387 та п. п. 1, 10 додатку № 1 до вказаного пункту, передбачено, що для реєстрації виникнення, існування, припинення прав власності на нерухоме майно та оформлення прав власності на нерухоме майно до БТІ разом із заявою про реєстрацію прав власності подаються правовстановлюючі документи, зокрема: договір, за яким відповідно до законодавства передбачається перехід права власності, зокрема купівлі-продажу; рішення судів, третейських судів про визнання права власності на об`єкти нерухомого майна та про встановлення факту права власності на об`єкти нерухомого майна.
Наведене свідчить, що станом на час проведення державної реєстрації права власності на спірне нерухоме майно за ПП "Будівельна компанія "Сатурн" - 21.11.2008 рішення третейських судів були законною підставою для здійснення такої реєстрації.
Таким чином, твердження скаржника про те, що усі документи, на підставі яких 28.11.2008 проведено державну реєстрацію права власності на спірне нерухоме майно за ПП "Будівельна компанія "Сатурн", окрім договору купівлі-продажу від 30.09.2008, що постановою Львівського апеляційного господарського суду у справі № 921/488/15-г/11, яка набрало законної сили, визнаний недійсним, не мають правовстановлюючого характеру та є похідними від вказаного договору купівлі-продажу, а відтак, на думку скаржника, вимога реєстратора про їх окреме скасування є безпідставною та юридично не обґрунтованою, спростовуються наведеними вище нормами чинного станом на дату проведення такої реєстрації законодавством та встановленими у справі обставинами.
Крім того, як вбачається з матеріалів справи 09.06.2020, Концерн «Військторгсервіс» звертався до компетентного суду з заявою про скасування рішення Третейського суду при Рівненській міжрегіональній агропромисловій біржі "Прайс-Агром від 10.10.2018 у справі №12/08. Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 15 червня 2020 року у справі №12/08 заяву повернуто заявнику на підставі частини 3 статті 346 ГПК України з огляду на відсутність підстав для визнання поважними причини пропуску заявником строку на подання заяви про скасування рішення третейського суду (т. 2, а.с. 129-132). Тобто, Концерном вчинялись дії, спрямовані на скасування рішення третейського суду, як підставу для проведення реєстраційних дій.
Водночас, в матеріалах даної справи відсутні докази звернення третьої особи - Концерну «Військторгсервісу» до Рівненського міського суду з вимогою про визнання виконавчого листа від 20.10.2008, виданого на виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Рівненській міжрегіональній агропромисловій біржі "Прайс-Агро" від 10.10.2008р. у справі №  12/08, таким , що не підлягає до виконання.
Таким чином, станом на час прийняття державним реєстратором 23.10.2019 оспорюваних позивачем рішень №№: 49297568; 49297460; 49298084; 49298336; 49297891; 49298273; 49297639; 49298015; 49297705 про відмову у скасуванні записів про право власності Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, рішення Постійно діючого третейського суду при Рівненській міжрегіональній агропромисловій біржі «Прайс-Агро» у справі №12/08 від 10.10.2008 року, ухвала Рівненського міського суду у справі № 6-333/08 від 20.10.2008 року, виконавчий лист Рівненського міського суду у справі № 6-333/08 від 20.10.2008 року, на підставі яких 28.11.2008 проведено державну реєстрацію права власності на спірне нерухоме майно за ПП "Будівельна компанія "Сатурн", у встановленому порядку не скасовані, дійсність їх не оспорена, а отже, і станом на дату розгляду справи є чинними.
З огляду на вищенаведені норми права та фактичні матеріали справи, колегія суддів констатує відсутність правових підстав для визнання незаконними та скасування вищезазначених рішень державного реєстратора прав на нерухоме майно Тернопільської міської ради про відмову у скасуванні державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, як таких, що ухвалені у відповідності до приписів чинного законодавства, що регулюють порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, як і підстав для скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно за ПП «Будівельна компанія «Сатурн» за наявності чинних правовстановлюючих документів, що слугували підставою для такої реєстрації.
Щодо позовних вимог про одночасне визнанням права державної власності в особі Міністерства оборони України на спірне нерухоме майно згідно переліку, суд враховує таке.
Відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини 3 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній із 16.01.2020) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. При цьому з метою ефективного захисту порушених прав ухвалення зазначеного судового рішення обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про невірне трактування позивачем зазначеної правової норми, оскільки, одночасно із вимогою про скасування державної реєстрації права власності за відповідачем -1, Міністерство оборони України вправі ставити питання про одночасне припинення за вказаною особою речових прав, набутих внаслідок такої реєстрації, а отже, звернутись із вимогою про припинення права власності на спірне нерухоме майно за ПП "Будівельна компанія "Сатурн".
Щодо поданих відповідачем 1 - ПП «Будівельна компанія «Сатурн» до Господарського суду Тернопільської області заяви вих. № 375-ц від 24.09.2020 (вх. № 6628 від 24.09.2020) про сплив позовної давності та заяви № 426-ц від 01.12.2020 (вх. № 8820 від 02.12.2020) про застосування наслідків спливу позовної давності в порядку частини 3 статті 267 Цивільного кодексу України, суд зазначає наступне.
За змістом частини першої статті 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі, коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.
Оскільки в даному спорі суд дійшов до правомірного висновку про відмову в задоволенні позову по суті, позовна давність застосуванню не підлягає.
Підсумовуючи все вищевказане, колегія суддів зазначає, що доводи скаржника не знайшли свого підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги. Ці доводи не спростовують фактів, покладених в основу рішення Господарського суду Тернопільської області від 14.01.2021 року у справі №921/273/20.
За приписами статті 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).
Таким чином, у господарському процесі обов`язок сторін довести ті обставини, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог чи заперечень, коригується (співвідноситься) з правом суду прийняти чи не прийняти докази в контексті їхнього значення для справи, що і є предметом оцінки господарського суду.
Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.
Згідно з ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
У даній справі суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, прийняв законне та обґрунтоване судове рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому відсутні правові підстави для його скасування.

Судові витрати

З огляду на те, що суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись, ст. ст. 129, 269, 270, 273 275, 276, 282-284 ГПК України,-

Західний апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України б/н від 15.02.2021 (Вх.№ ЗАГС 01-05/768/21 від 01.03.2021) залишити без задоволення. 
Рішення Господарського суду Тернопільської області від 14.01.2021 у справі №  921/273/20 залишити без змін.
Судові витрати зі сплати судового збору залишити за скаржником.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Верховного Суду. 

Повний текст постанови виготовлено та підписано 26.04.2021.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий суддя                                                            Галушко Н.А.

Суддя                                                                                 Желік М.Б.

Суддя                                                                                Мирутенко О.Л.