Справа № 463/10451/19                                        Головуючий у 1 інстанції: Головатий Р.Я. 
Провадження № 22-ц/811/1746/20                                Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А. 
Категорія:70

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

14 квітня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
судді-доповідача: Левика Я.А.,
суддів: Савуляка Р.В., Шандри М.М.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Личаківського районного суду м. Львова в складі судді Головатого Р.Я. від 11 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, -

в с т а н о в и л а : 

       рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 11 березня 2020 року позов задоволено.
       Вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 30% заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, починаючи з дня пред`явлення позову – 06.12.2019 і до досягнення дитиною повноліття. 
       Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп. (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок). 
       Дане рішення оскаржив ОСОБА_1 .
       В апеляційній скарзі просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 1/4 від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня пред`явлення позову 06.12.2019 і до досягнення дитиною повноліття. 
Вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим, постановленим із порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права, судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, в т.ч внаслідок неправильної оцінки доказів, висновки суду, викладені в рішенні суду, не відповідають обставинам справи, що призвело до винесення незаконного та необґрунтованого рішення. Вказує що відомості, які позивач повідомляє у своїй позовній заяві щодо того, що їхній син повністю перебуває на її утриманні та що він нібито не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, не відповідають дійсності. Зазначає, що суд не взяв до уваги той факт, що на даний час він створив нову сім`ю та разом із дружиною очікуємо на народження спільної дитини, що на даний час його дружина є непрацездатною, перебуває на лікарняному та знаходиться на його утриманні, а отримувана ним заробітна плата є єдиним джерелом його доходу. Звертає увагу, що на момент подачі апеляційної скарги, виявились нові обставини, а саме народження дитини у відповідача, що підтверджується свідоцтвом про народження від 05.05.2020р. і листком непрацездатності АДЦ №526701 від 13.05.2020р. В порушення вимог законодавства, суд в оскаржуваному рішенні безпідставно та необґрунтовано при визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню з нього на утримання дитини, прийшов до висновку про відсутність на його утриманні інших осіб. Зазначає, що судом першої інстанції не наведено достатніх та обґрунтованих мотивів, чому розмір аліментів має становити 30% від його доходу, зважаючи на подані ним докази. Також вважає, що суд безпідставно та грубо порушуючи норми процесуального та матеріального права, не надав оцінку в оскаржуваному рішенні доводам позивача щодо обґрунтування розміру аліментів витратами на лікування дитини, розвиток її здібностей, придбання інвентарю, витрат на дієтичне харчування і т. ін. Вказує, що судом не надано оцінки тому факту, що при зверненні до суду, позивач не надав жодного документа (акта виконаних робіт (послуг), довідок, фіскальних чеків на оплату послуг), який би підтверджував суму витрат, зазначену нею у позовній заяві. Також не надано судом оцінки і документу, який з`явився після отримання позивачем його відзиву на позов, а саме товарного чеку від 03.02.2020 року на заняття логопеда та консультацій психолога. Який взагалі не може бути доказом понесених позивачем витрат на дитину, так як оформлений неналежним чином без реквізитів надання послуг, отримувача послуг, невідповідність дат надання послуг (2018р.), відсутність, печатки, оскільки необхідність таких занять та консультацій позивачем також не доведена, не говорячи вже про форму документа яким такі витрати «підтверджені». 
Відповідно до ст. 368, ч.2 ст. 369 ЦПК України, розгляд справи проводився без повідомлення учасників справи.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи учасників справи в межах мотивів позовної заяви, відзиву на неї, відповіді на відзив, апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.
Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст. 12,81, 141, ч.2 ст. 247, п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, ст. 180, ч.3 ст. 181, ч.1,2 ст. 182, ч.1 ст. 191 СК України, п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від15.05.2006 №3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та задовольняючи позов, виходив з того, що сторони є батьками  ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з позивачем.Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на утримання дитини, суд врахував, що відповідач є працездатною людиною, має можливість працювати та забезпечувати утримання дитини, відсутність на утриманні відповідача інших осіб, враховуючи потреби дитини, беручи до уваги рівність батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення та з відповідача на користь позивача на утримання спільного сина ОСОБА_4 слід стягувати аліменти у розмірі 30% заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову - 06.12.2019 і до досягнення дитиною повноліття. Суд вважав, що такий розмір аліментів є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, в той же час не позбавить відповідача засобів до існування та не перевищує, встановленого ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» максимально допустимого розміру відрахувань із заробітної плати. При цьому, суд вважав необґрунтованими заперечення відповідача щодо стягнення з нього аліментів у частці із всіх видів його заробітку (доходу), а не в твердій грошовій сумі в розмірі 4500 грн., оскільки згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, а позивач заявила вимогу та наполягає на стягненні аліментів саме у частці від доходу відповідача. Крім цього, суд не брав до уваги посилання відповідача на ту обставину, що він одружився та вони з дружиною очікують на народження спільної дитини, у зв`язку з чим його дружина є непрацездатною та знаходиться на повному його утриманні, що підтверджується відповіддю КП «Хмельницький перинатальний центр» Хмельницької міської ради від 28.01.2020 №39/01-08 на адвокатський запит, оскільки відповідно до вимог ч.4 ст.84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, лише за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Крім цього, відповідно до ст.141 ЦПК України, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, такий у розмірі 768 грн. 40 коп. суд стягнув з відповідача в дохід держави. При цьому, суд відхилив доводи відповідача щодо його звільнення від сплати судового збору як учасника бойових дій згідно з п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», оскільки як вбачається зі змісту вказаної норми учасники бойових дій звільнені від сплати судового збору лише у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав, в той час як предметом спору у цій справі є захист прав не відповідача, а його сина. Також на підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допустив негайне виконання рішення суду у межах суми аліментів за один місяць.
Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції зроблені без повного та всебічного з`ясування всіх обставин, що мають значення для справи; обставини, які суд вважав встановленими лише частково відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону, а тому рішення суду підлягає зміні.
       6.12.2019 ОСОБА_2 звернулася в суду з позовом до ОСОБА_1 , у якому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 в розмірі 30% заробітку (доходу) відповідача, щомісячно.
       Свої вимоги мотивувала тим, що сторони є батьками сина ОСОБА_4 , 2011 року народження, який проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Незважаючи на обов`язок відповідача відповідно до вимог ст.180 СК України на рівні з позивачем утримувати дитину до досягнення повноліття, він жодної участі в утриманні та вихованні дитини не приймає. Утримання сина вимагає значних коштів приблизно у сумі 10 000 грн. щомісячно, що включає витрати, пов`язані з харчуванням, розвитком, лікуванням та фізичним доглядом дитини. Так, на харчування сина, враховуючи його вік та фізичний стан необхідно приблизно 4000 грн., що включає в себе, як щоденне харчування необхідне для нормального розвитку організму дитини, так і профілактичне дієтичне харчування, яке було в усній формі рекомендоване йому лікарями, необхідне для нормального розвитку. Кожного місяця на лікування сина витрачається приблизно 4000 грн., що включає в себе витрати на придбання лікарських засобів необхідних для лікування сезонних вірусних та простудних захворювань, які пов`язані зі зміною погодних умов та сезонних змін температурних режимів. Крім цього, просить взяти до уваги ту обставину, що син хворіє хронічним аденотонзилітом, секреторним отитом, алергічним ринітом, що підтверджується консультаціями лікарів, викладеними у письмовій формі та тягне за собою додаткові витрати. Для нормального розумового та духовного розвитку дитини, позивач систематично придбаває необхідний дитячий інвентар, середньомісячні витрати на який становлять 1000 грн. Визначити розмір витрат пов`язаних з купівлею одягу неможливо, але приблизно, в залежності від пори року та конкретних погодних умов такі становлять від 1000 грн. до 2000 грн. щомісячно. Враховуючи наведене, оскільки син сторін постійно перебуває на утриманні позивача, його стан здоров`я є незадовільним, так як син хворіє хронічними захворюванням, які потребують систематичного лікування, а відповідач займає посаду офіцера відділу прикордонного контролю штабу Донецького прикордонного загону, отримує стабільних дохід, інших дітей на його утриманні немає, тому просить позовні вимоги задовольнити.
За ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття
Згідно ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. У разі виїзду одного з батьків за кордон на постійне проживання у державу, з якою Україна не має договору про надання правової допомоги, аліменти стягуються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо після виконання аліментних зобов`язань згідно з частиною четвертою цієї статті один з батьків не виїхав на постійне проживання удержаву, з якою Україна не має договорів про правову допомогу, та залишився або повернувся для постійного проживання в Україну, порядок стягнення аліментів з урахуванням сплаченої суми встановлюється законодавством. Якщо після набрання рішенням суду законної сили, згідно з яким з одного із батьків стягуються аліменти, він виїжджає для постійного проживання у державу, з якою Україна не має договору про правову допомогу, з нього за рішенням суду до його виїзду за межі України може бути стягнуто аліменти за весь період до досягнення дитиною повноліття. Якщо після набрання законної сили рішенням суду про сплату аліментів за весь період до досягнення дитиною повноліття особа, з якої стягуються аліменти, продовжує постійно проживати в Україні або повертається в Україну для постійного проживання та змінюються обставини, які вплинули на визначення розміру аліментів, у судовому порядку може бути встановлено періодичне стягнення аліментів з урахуванням сплаченої суми. Якщо місце проживання чи перебування батьків невідоме, або вони ухиляються від сплати аліментів, або не мають можливості утримувати дитину, дитині призначається тимчасова державна допомога з урахуванням матеріального стану сім`ї, у якій виховується дитина. Виплата тимчасової державної допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок призначення та виплати тимчасової державної допомоги, її розмір визначається Кабінетом Міністрів України. Роботу щодо призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, організовує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері усиновлення та захисту прав дітей. Суми наданої дитині тимчасової державної допомоги підлягають стягненню з платника аліментів до Державного бюджету України у судовому порядку.
Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:
1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;
2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;
3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;
3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;
4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.  Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. 
Стаття 184 СК України передбачає, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Також, відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. У разі виїзду одного з батьків на постійне проживання в державу, з якою Україна не має договору про правову допомогу, аліменти стягуються відповідно до вимог частин 5 – 7 ст. 181 СК. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. N 606-XIV "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Порядок стягнення аліментів визначено у ст. 74 Закону "Про виконавче провадження", а також у статтях 194 - 197, 274 СК.
З матеріалів справи вбачається та сторонами не оспорено та не спростовано, що сторони є батьками  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з позивачкою.
Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 15 жовтня 2013 року шлюб між сторон6ами розірвано.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1 уклав шлюб із ОСОБА_5 11.10.2019 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб Серія НОМЕР_1 (а.с. 44).
Окрім цього, з матеріалів справи вбачається, що після постановлення оскаржуваного рішення у відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася донька ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія НОМЕР_2 від 05.05.2020 р. (а.с. 110).
З виписки про рух коштів ОСОБА_1 від 20.01.2020 року №А461ВКК518187КU5 вбачається, що ОСОБА_1 перераховувались ОСОБА_2 в період з 20.01.2017 року по 15.01.2020 року практично щомісячно кошти у розмірі від 3000 грн. до 4000 щомісячно. Вказане також підтверджено і позивачкою у відповіді на відзив на позовну заяву.
З декларації про доходи ОСОБА_1 за 2018 рік вбачається, що такий працює у в/ч НОМЕР_3 на посаді офіцера відділу прикордонного контролю штабу Донецького прикордонного загону та такий отримав за 2018 рік 212730 грн. заробітної плати (в середньому 17727,50 грн. в місяць) (а.с. 48-52).
Окрім цього, з матеріалів справи вбачається, що позивачка уклала шлюб із ОСОБА_7 25.08.2016 року (а.с. 74)
Окрім цього, з декларації про доходи ОСОБА_2 за 2018 рік вбачається, що така працює в Державній прикордонній службі України на посаді військовослужбовця та така отримала за 2018 рік 199310 грн. заробітної плати (в середньому 16609,15 грн.) (а.с. 55-66).
З вказаної декларації також вбачається, що ОСОБА_2 з 2016 є власницею квартири у м. Винники, вартістю 329063 грн., земельної ділянки, площею 1200 кв.м. у с. Річки, Жовківського району. Окрім цього, позивачці належать на праві спільної власності автомобіль марки Subаru OUTBACK 2017 року випуску, вартістю 317640 грн., відсотки в банку, готівкові кошти та кошти розміщені на банківських рахунках.
ІНФОРМАЦІЯ_3 у позивачки народилась донька ОСОБА_8 від іншого шлюбу (а.с.75).
З довідки Військової частини НОМЕР_4 від 03.02.2020 №12/9 вбачається, що ОСОБА_2 перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 18.11.2019 року.
Також, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 та її Чоловік ОСОБА_7 є багатодітною сім`єю, у них на утриманні знаходиться дитина сторін, двоє дітей її чоловіка та їх спільна дочка (а.с.79, 81).
Окрім цього, дитина сторін часто хворіє, що підтверджується рядом медичних документів.
Зважаючи на вказане, а саме те, що обов`язок утримувати дитину до досягнення повноліття в рівній мірі покладено на обох батьків; доходи обох сторін, що підтверджуються відповідними доказами; наявність даних про стабільну участь відповідача в утриманні дитини сторін та постійне виконання в певній мірі усних домовленостей з позивачкою та надання практично щомісяця коштів для утримання сина; те, що відповідач визнав частково позов; те, що дружина відповідача на момент постановлення оскаржуваного рішення перебувала у стані вагітності, а на даний час у відповідача народилася дитина від іншого шлюбу; те, що позивачка перебуває у іншому шлюбі та має, також, дитину від іншого шлюбу; те, що встановлений Законом України „Про державний бюджет України на 2020 рік прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року – 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень, що в силу ст. 182 СК України є рекомендованим розміром аліментів на одну дитину; те, що у власності позивачки перебуває рухоме та нерухоме майно, – колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення та розмір аліментів, що підлягає стягненню за оскаржуваним рішенням, як і вказаний позивачкою розмір аліментів слід вважати надмірним та завищеним, а тому рішення суду першої інстанції слід змінити.
А саме позов слід задовольнити частково та стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частини від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 6.12.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. В задоволенні решти позову слід відмовити.
Тому, доводи апеляційної скарги слід визнати частково обґрунтованими та таку скаргу слід задовольнити частково, виклавши резолютивну частину рішення в частині вирішення позовних вимог в згаданій редакції.
Вказане не позбавляє сторін права, в подальшому у випадку зміни матеріального, сімейного стану, стану здоров`я, когось з них або дитини, тощо, вирішувати питання про збільшення чи зменшення вказаної суми аліментів, що підлягає стягненню.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.3, 376 ч.1 п.2-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, - 

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – задовольнити частково.
       Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 11 березня 2020 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення аліментів – змінити.
Резолютивну частину рішення в частині вирішення позовних вимог викласти в такій редакції:
«Позов  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів – задовольнити частково.
Стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частини від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 6.12.2019 року і до досягнення дитиною повноліття.
В задоволенні решти позову – відмовити.»
В решті рішення суду – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 14 квітня 2021 року.

Головуючий:                                                                                                        Я.А. Левик

Судді:                                                                         Р.В. Савуляк

                                                                                 М.М. Шандра