ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"14" квітня 2021 р.           Справа№ 910/15866/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Пономаренка  Є.Ю.
суддів:            Руденко  М.А. 
          Дідиченко  М.А. 

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю “Військсервіс-Волонтер” на рішення Господарського суду міста Києва від 22.12.2020 у справі №910/15866/20 (суддя Карабань Я.А., повний текст складено – 22.12.2020) за позовом Міністерства оборони України до товариства з обмеженою відповідальністю “Військсервіс-Волонтер” про стягнення 3  381,48 грн.

ВСТАНОВИВ наступне.
Міністерство оборони України  звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю “Військсервіс-Волонтер”  про стягнення штрафних санкцій в розмірі 3 381, 48 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконання відповідачем своїх обов`язків за договором №286/2/18/174 про закупівлю послуги з організації харчування (55320000-9) (послуги з харчування (годування), забезпечення продуктами харчування особового складу (штатних тварин) військових частин (установ) Збройних Сил України в стаціонарних та польових умовах у зонах відповідальності оперативних командувань за місцем постійної дислокації) від 29.12.2018, що встановлено актами про порушення договірних зобов`язань суб`єктом господарювання від 10.07.2019 №350/487/957/пс, від 16.10.2019 №350/486/100/62/931/1/пс.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.12.2020 у справі №910/15866/20 позов задоволено; стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю “Військсервіс-Волонтер” на користь Міністерства оборони України 3    381,48 грн. штрафу та 2 102 грн. судового збору.
При задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з доведеності позивачем факту порушення відповідачем своїх договірних зобов`язань. 
Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 22.12.2020 у справі №910/15866/20 та прийняти нове, яким у позові відмовити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт, посилаючись на положення п. 2 Прикінцевих положень Закону України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)” зазначає про пропуск позивачем строку позовної давності. 
Крім цього, скаржник вказує про те, що всупереч, вказаних в Акті  від 16.10.2019 №350/486/400/62/931/1/пс порушень щодо відсутності протоколів випробувань установи безпечності харчових продуктів та ветеринарної медицини, протоколи випробувань уповноваженої лабораторії були надані відповідачем, що підтверджується відповідними відомостями у вказаному Акті.
Також, апелянт зазначає про те, що діями відповідача (щодо приготування та видачі лише салату з капусти свіжої та огірків для всіх) порушення умов договору допущено не було, оскільки згідно п.п. 6.4.12 договору при наданні послуг виконавець за власний рахунок може використовувати додаткові харчові продукти, які оплаті не підлягають.
Окрім наведеного, скаржник заперечує проти вказаних в Акті від 10.07.2019 року №350/487/957/пс порушень в частині приготування першої страви з розрахунку на 214 осіб в котлі ємністю 100 л., що не забезпечує встановлений вихід порції готової страви, із зазначенням при цьому встановлення засобами вимірювання фактичної можливості котла на 110 л., що відповідає 220 порціям готової страви.
Додаткового апелянт вказує про не встановлення обставин того, в чому саме полягало порушення санітарних норм і правил утримання приміщень їдальні.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.02.2021 у справі №910/15866/20 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю “Військсервіс-Волонтер” на рішення Господарського суду міста Києва від 22.12.2020 у справі №910/15866/20; роз`яснено учасникам, що апеляційна скарга буде розглянута без повідомлення учасників справи.
Також, вказаною ухвалою учасникам справи встановлено строк для подання відзивів, заперечень на апеляційну скаргу та інших заяв/клопотань протягом 15 днів з моменту отримання даної ухвали.
У встановлений судом строк від сторін жодних клопотань до суду не надійшло.
При цьому, позивач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Згідно з ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у Главі 1 Розділу ІV.
Частинами 1 та 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.  Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.
Між Міністерством оборони України (замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю “Військсервіс-Волонтер” (виконавець) 29.12.2018 укладено договір про закупівлю послуги з організації харчування (55320000-9) (послуги з харчування (годування), забезпечення продуктами харчування особового складу (штатних тварин) військових частин (установ) Збройних Сил України в стаціонарних та польових умовах у зонах відповідальності оперативних командувань за місцем постійної дислокації) №286/2/18/174 (надалі - договір) відповідно до п. 2.1. якого, виконавець зобов`язується у 2019 році надати замовнику послуги з організації харчування (55320000-9), зазначені у специфікаціях до цього договору, освіження продовольства, а замовник - прийняти послуги і оплатити у строки за цінами згідно з положеннями цього договору.
Згідно п. 1.1. договору, виконавець зобов`язується у 2019 році надати МОУ послуги з організації харчування (55320000-9) (послуги харчування (годування), забезпечення продуктами харчування особового складу (штатних тварин) військових частин (установ) Збройних Сил України в стаціонарних та польових умовах зонах відповідальності оперативних командувань за місцем постійної дислокації), зазначені у специфікації до цього договору, освіження продовольства, а замовник - прийняти послуги і оплатити у строки та за цінами згідно з положеннями цього договору
Відповідно до п. 2.2. договору, військові частини заклади, установи (далі-військові частини), дислоковані у Рівненській, Тернопільській, Чернівецькій та Хмельницькій областях, для особового складу яких будуть надаватися послуги щодо організації харчування, а саме: Рівненська обл. НОМЕР_1 м.Рівне, НОМЕР_2 м.Рівне, НОМЕР_3 м.Рівне, НОМЕР_4 м.Рівне, НОМЕР_5 м.Рівне, НОМЕР_6 м.Дубно, НОМЕР_7 м.Дубно, НОМЕР_8 м.Сарни, НОМЕР_9 с.Нова Любомирка, НОМЕР_10 с. Привільне Дубенського р-ну Рівненської обл, НОМЕР_11 смт. Оржів, Рівненський ОВК м. Рівне, Тернопільська обл. НОМЕР_12 м. Бережани, НОМЕР_13 м. Чортків, НОМЕР_14 м. Тернопіль, Тернопільський ОВК м. Тернопіль, Чернівецька обл. A2582 м. Чернівці, А 1028 Чернівці, НОМЕР_15 м. Чернівці, НОМЕР_16 м. Чернівці, НОМЕР_17 с. Рідківці, Чернівецький ОВК м.Чернівці, Хмельницька обл. НОМЕР_18 м. Славута, НОМЕР_19 м. Шепетівка, A3730 м. Шепетівка НОМЕР_20 м. Шепетівка, НОМЕР_21 м. Старокостянтинів, НОМЕР_22 м. Старокостянтинів. НОМЕР_23 м. Старокостянтинів, НОМЕР_24 м, Старокостянтинів, A3808 м. Хмельницький, НОМЕР_25 с. Шпиченці, НОМЕР_26 м. Хмельницький, НОМЕР_27 м. Хмельницький. НОМЕР_28 м. Хмельницький, НОМЕР_29 Хмельницький, НОМЕР_30 м. Кам. - Подільський, НОМЕР_31 с. Грузевиця. НОМЕР_32 смт Ярмолинці, НОМЕР_33 смт. Ярмолинці, ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно з п.2.3. військові частини заклади, установи (далі-військові частини), дислоковані в Рівненській, Тернопільській. Чернівецькій та Хмельницькій областях, для особового складу яких будуть надаватися послуги щодо забезпечення харчовими продуктами: Рівненська обл.   НОМЕР_1 м. Рівне, НОМЕР_2 м. Рівне, НОМЕР_3 м. Рівне, НОМЕР_4 м. Рівне, НОМЕР_5 м. Рівне, НОМЕР_6 м Дубно, НОМЕР_7 м. Дубно, НОМЕР_8 м. Сарни, НОМЕР_9 с. Нова Любомирка, НОМЕР_10 с. Привільне Дубенського р-ну Рівненської обл., НОМЕР_11 смт. Оржів, Рівненський ОВК м. Рівне, Тернопільська обл. А 1461 м. Бережани, НОМЕР_13 м. Чортків, НОМЕР_14 м. Тернопіль, Тернопільський ОВК м. Тернопіль, Чернівецька обл. НОМЕР_34 м. Чернівці, НОМЕР_35 м. Чернівці, НОМЕР_15 м. Чернівці, НОМЕР_16 м. Чернівці, НОМЕР_17 с. Рідківці Чернівецької обл., Чернівецький ОВК м. Чернівці, Хмельницька обл. НОМЕР_18 м. Славута, НОМЕР_19 м. Шепетівка, НОМЕР_36 м. Шепетівка, НОМЕР_20 м. Шепетівка, НОМЕР_21 м. Старокостянтинів, НОМЕР_22 м. Старокостянтинів, НОМЕР_23 м. Старокостянтинів, НОМЕР_24 м. Старокостянтипів, НОМЕР_37 м. Хмельницький, НОМЕР_25 с. Шпиченці, НОМЕР_26 м. Хмельницький, НОМЕР_27 м. Хмельницький, НОМЕР_28 м. Хмельницький, НОМЕР_29 м. Хмельницький, НОМЕР_30 м. Кам`янець Подільський, НОМЕР_31 с. Грузевиця, НОМЕР_32 м Ярмоленці, НОМЕР_33 смт. Ярмолинці, ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Надання послуг здійснюється відповідно до вимог чинного законодавства, надання послуг із забезпечення харчування виконавець здійснює згідно технологічних карт (п. 6.1 договору).
Відповідно до п. 6.17.1. договору контроль за станом виконання договірних зобов`язань постачальника здійснюють замовник, представник замовника та уповноважені особи. Контрольні заходи та механізм їх здійснення визначено в порядку, який затверджений    постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2018 № 488 “Про затвердження Порядку контролю за якістю послуг з харчування особового складу Збройних сил”.
Контроль здійснюється за: технологією приготування їжі, її якістю; відповідністю даних накладних фактичній наявності виданих харчових продуктів; санітарним станом об`єктів продовольчої служби; безпекою якості харчових продуктів під час постачання (у т.ч. для освіження) та зберігання, відповідністю харчових продуктів, що використовуються для надання послуг за цим договором чинним стандартам; порядком зберігання харчових продуктів на складі (або місцях); якістю та повнотою доведення встановлених норм харчування до кожного військовослужбовця та норм годування для штатних тварин і забезпечення їх кормами та фуражем, вивозом і видачею їжі; порядком освіження харчових продуктів; дотриманням санітарних заходів під час кулінарної обробки харчових продуктів, приготування і роздачу готової їжі, утриманні їдалень, складів, овочесховищ; своєчасним проходженням медичного обстеження обслуговуючим персоналом, який задіяний в організації продовольчого забезпечення; використанням і утриманням виконавцем військового майна та його обслуговуванням відповідно до експлуатаційної документації.
Щоденний акт приймання наданих послуг з харчування, зведений акт приймання наданих послуг із харчування, акт приймання послуг із забезпечення харчовими продуктами оформлюються лише після завершення досліджень з обов`язковим зазначенням в актах їх результатів, але не більше 5 календарних днів після проведення досліджень.
Відповідно до п. 6.17.2. договору будь-які контрольні заходи здійснюються представниками замовника, в обов`язковій присутності представника виконавця, в разі відсутності представника виконавця та/або його відмови - комісійно (у складі не менше трьох осіб представника замовника).
Результати проведення контрольних заходів оформлюються актом контролю, який складається в довільній формі, та підписується представником замовника, що здійснював перевірку, та представником виконавця, а у разі його відсутності або відмови - членами комісії. У разі відмови представника виконавця підписувати акт контролю, цей факт фіксується підписами членів комісії, після чого акт контролю, надсилається замовнику. Акт контролю подається посадовій особі, яка призначила її проведення, для прийняття відповідного рішення.
Виявлені порушення умов цього договору фіксуються в щоденному акті приймання наданих послуг з харчування, зведеному акті приймання наданих послуг із харчування, в графах книги обліку контролю за якістю приготування їжі (додаток 90) та акті про порушення договірних зобов`язань суб`єктом господарювання - у разі надання послуги щодо організації харчування; акті приймання послуг із забезпечення харчовими продуктами та акті про порушення договірних зобов`язань суб`єктом господарювання - у разі надання послуги щодо забезпечення харчовими продуктами.
При виявленні порушень будь-яких умов договору представником замовника складається акт про порушення договірних зобов`язань за участі представника виконавця, а у разі його відсутності або відмови - членами комісії та засвідчується їх підписами. У разі відмови представника виконавця підписувати акт про порушення договірних зобов`язань, цей факт фіксується підписами членів комісії, після чого акт про порушення договірних зобов`язань, надсилається замовнику.
На підставі акту про порушення договірних зобов`язань замовником оформляється претензія та направляється в установленому порядку виконавцю( п. 6.17.3. договору).
Згідно підпунктом 8.2.1. договору у разі виявлення порушень договірних зобов`язань Виконавець сплачує Замовнику штраф за кожен встановлений та зафіксований випадок у розмірі 20% від вартості наданої послуги, відповідно до акту приймання наданих послуг з харчування на день виявлення порушення.
Відповідно до абз. 3 підпункту 8.2.2. договору в разі виявлення порушень договірних зобов`язань щодо не доведення встановлених норм харчування (заміни одних продуктів на інші без письмового дозволу представника замовника), виконавець сплачує замовнику штраф у розмірі 20% вартості наданих послуг за окремими прийомами їжі за кожний встановлений та зафіксований випадок.
Згідно з абз. 4 підпункту 8.2.2. при порушенні умов цього договору, при порушенні санітарних норм і правил утримання приміщень їдальні, продовольчого складу, овочесховища з урахуванням прийому-передачі рухомого та нерухомого майна, технологічного (немеханічного, механічного, теплового), холодильного обладнання та при виявленні факту неякісного миття посуду, виконавець сплачує замовнику штраф у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян за кожний встановлений та зафіксований випадок.
На виконання умов договору відповідач надав позивачу послуги із забезпечення харчуванням особового складу військових частин: з 01.07.2019 по 10.07.2019 – ВЧ НОМЕР_36 м. Шепетівка  на суму 108  421, 37  грн., 11.10.2019 по 16.10.2019 – ВЧ НОМЕР_4 м. Рівне на суму 17  833, 61 грн., що підтверджується зведеними актами №39/3730 та №29/1573 приймання наданих послуг щодо забезпечення харчування.
Разом з тим, 09.07.2019 та 16.10.2019 під час здійснення контрольних заходів з перевірки окремих питань щодо організації харчування, умов зберігання, безпечності і якості харчових продуктів, плану освіження запасів продовольства у ВЧ НОМЕР_36 та ВЧ НОМЕР_4 комісією у складі представників відповідних військових частин та представника відповідача були виявлені   порушення відповідачем зобов`язань договору № 286/2/18/174 від 29.12.2018, а саме:
1) при наданні послуг з харчування у військовій частині НОМЕР_36 було виявлено порушення умов зазначеного договору, про що свідчить акт про порушення договірних зобов`язань суб`єктом господарювання (до акту приймання послуг від 9 липня 2019 року 2019 року у військовій частині НОМЕР_36 ) від 10.07.2019 року №350/487/957/пс, Акт №190 приймання наданих послуг щодо забезпечення харчування від 09 липня 2019 року, а саме:
- не доведення встановлених норм харчування до особового складу (09.07.2019 - обід).
- порушення санітарних норм і правил утримання приміщень їдальні, продовольчого складу, овочесховища з урахуванням прийому-передачі рухомого та нерухомого майна, технологічного (немеханічного, механічного, теплового), холодильного обладнання. 
2) при наданні послуг з харчування у військовій частині НОМЕР_4 було виявлено порушення умов зазначеного договору, про що свідчить акт про порушення договірних зобов`язань у військовій частині НОМЕР_4 (до акту приймання послуг від 16.10.2019 у військовій частині НОМЕР_4 ) від 16.10.2019 №350/486/400/62/931/1/пс, а саме:
- усупереч вимогам підпункту 6.16.7. пункту 6.16. договору були виявлені небезпечні харчові продукти, а саме харчові продукти, на які відсутні протоколи випробувань установи безпечності харчових продуктів та ветеринарної медицини.
За вказані порушення, що були зафіксовані в вищевказаних актах, на підставі умов договору та його п. 8.2.1., 8.2.2., позивач нарахував відповідачу штраф у загальному розмірі 3    381, 48 грн.
Позивач 29.07.2019 та 24.12.2019 звертався до відповідача із претензіями про сплату штрафу, проте, вони були залишені останнім без відповіді та задоволення.        
Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення прав та обов`язків, є, зокрема, договори та інші правочини.
Укладений між сторонами договір від 29.12.2018 №286/2/18/174   за своєю правовою природою є договором надання послуг.
Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони   (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної    дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Статтею 611 Цивільного кодексу України зазначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Одним з наслідків порушення зобов`язання є оплата неустойки (штрафу, пені) - визначеної     законом чи договором грошової суми, що боржник зобов`язаний     сплатити кредитору у випадку невиконання чи неналежного виконання зобов`язання, зокрема у випадку прострочення виконання. 
Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 546 Цивільного кодексу України).
Відповідно до ч.1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Так, відповідно до підпункту 8.2.1. договору у разі виявлення порушень договірних зобов`язань Виконавець сплачує Замовнику штраф за кожен встановлений та зафіксований випадок у розмірі 20% від вартості наданої послуги, відповідно до акту приймання наданих послуг з харчування на день виявлення порушення.
Відповідно до абз. 3 підпункту 8.2.2. договору в разі виявлення порушень договірних зобов`язань щодо не доведення встановлених норм харчування (заміни одних продуктів на інші без письмового дозволу представника замовника), виконавець сплачує замовнику штраф у розмірі 20% вартості наданих послуг за окремими прийомами їжі за кожний встановлений та зафіксований випадок.
Згідно з абз. 4 підпункту 8.2.2. при порушенні умов цього договору, при порушенні санітарних норм і правил утримання приміщень їдальні, продовольчого складу, овочесховища з урахуванням прийому-передачі рухомого та нерухомого майна, технологічного (немеханічного, механічного, теплового), холодильного обладнання та при виявленні факту неякісного миття посуду, виконавець сплачує замовнику штраф у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян за кожний встановлений та зафіксований випадок.
Як вже було вказано, комісією у складі представників відповідних військових частин та представника відповідача були виявлені   порушення відповідачем зобов`язань договору № 286/2/18/174 від 29.12.2018, а саме:
1) при наданні послуг з харчування у військовій частині НОМЕР_36 було виявлено порушення умов зазначеного договору, про що свідчить акт про порушення договірних зобов`язань суб`єктом господарювання (до акту приймання послуг від 9 липня 2019 року 2019 року у військовій частині НОМЕР_36 ) від 10.07.2019 року №350/487/957/пс, Акт №190 приймання наданих послуг щодо забезпечення харчування від 09 липня 2019 року, а саме:
- не доведення встановлених норм харчування до особового складу (09.07.2019 - обід).
- порушення санітарних норм і правил утримання приміщень їдальні, продовольчого складу, овочесховища з урахуванням прийому-передачі рухомого та нерухомого майна, технологічного (немеханічного, механічного, теплового), холодильного обладнання. 
2) при наданні послуг з харчування у військовій частині НОМЕР_4 було виявлено порушення умов зазначеного договору, про що свідчить акт про порушення договірних зобов`язань у військовій частині НОМЕР_4 (до акту приймання послуг від 16.10.2019 у військовій частині НОМЕР_4 ) від 16.10.2019 №350/486/400/62/931/1/пс, а саме:
- усупереч вимогам підпункту 6.16.7. пункту 6.16. договору були виявлені небезпечні харчові продукти, а саме харчові продукти, на які відсутні протоколи випробувань установи безпечності харчових продуктів та ветеринарної медицини.
Вказані порушення були зафіксовані в Актах від 10.07.2019 року №350/487/957/пс та від 16.10.2019 №350/486/400/62/931/1/пс.
В апеляційній скарзі відповідач заперечує проти допущення ним  вказаних порушень.
Так, стосовно доводів скаржника про те, що всупереч, вказаних в Акті  від 16.10.2019 №350/486/400/62/931/1/пс порушень щодо відсутності протоколів випробувань установи безпечності харчових продуктів та ветеринарної медицини, протоколи випробувань уповноваженої лабораторії були надані відповідачем, що підтверджується відповідними відомостями у вказаному Акті, слід зазначити наступне.  
Так, згідно п.3.3 договору харчові продукти, виготовлені відповідно до ТУ, при поставці першої партії товару, повинні проходити обов`язків контроль в установі безпечності харчових продуктів та ветеринарної медицини. 
Установою безпечності харчових продуктів та ветеринарної медицини згідно п. 7 договору є установа безпечності харчових продуктів та ветеринарної медицини, підпорядкована структурному підрозділу Міністерства оборони України, що реалізує політику у сфері безпечності та окремих показників якості харчових продуктів у цьому державному органі.
В свою чергу, відповідно до п. 8 уповноважена лабораторія – це лабораторія, акредитована Національним агентством в акредитації України на компетентність та незалежність у відповідності до вимог ДСТУ ІSO/IEC 17025:2006. 
Колегія суддів зазначає, що у вказаному п. 3.3 договору, на який міститься посилання в Акті про порушення від 16.10.2019 №350/486/400/62/931/1/пс, зазначається саме про проходження контролю в установі безпечності харчових продуктів та ветеринарної медицини, а тому надання відповідачем лише протоколів випробувань уповноваженої лабораторії не може свідчити про відсутність порушення з боку виконавця договірних зобов`язань. 
Стосовно доводів апелянта про те, що діями відповідача (щодо приготування та видачі лише салату з капусти свіжої та огірків для всіх) порушення умов договору допущено не було, оскільки згідно п.п. 6.4.12 договору при наданні послуг виконавець за власний рахунок може використовувати додаткові харчові продукти, які оплаті не підлягають, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно Акту про порушення  від 10.07.2019 року №350/487/957/пс під час перевірки було з`ясовано, зокрема, що у меню – розкладці по нормі №1 Загальновійськова на обід 09.07.2019 року на закуску спланована страва  “салат з капусти свіжої”, а в меню - розкладці по нормі №1 для військовослужбовців служби, які проходять службу за контрактом (обіди) на обід 09.07.2019 року на закуску спланована страва “салат з капусти свіжої та огірків”, при цьому фактично приготовлена одна страва “салат з капусти свіжої та огірків”.
Отже, з наведеного вбачається, що відповідач повинен був забезпечити приготування на закуску не тільки салат з капусти свіжої та огірків, а ще й салату з капусти свіжої, чого, в свою чергу, здійснено  не було.
За наведених обставин, посилання скаржника на дотримання ним умов договору та відсутності з його боку порушень не знайшли свого підтвердження матеріалами даної справи.  
Стосовно заперечень скаржника проти вказаних в Акті від 10.07.2019 року №350/487/957/пс порушень в частині приготування першої страви з розрахунку на 214 осіб в котлі ємністю 100 л., що не забезпечує встановлений вихід порції готової страви, із зазначенням при цьому встановлення засобами вимірювання фактичної можливості котла на 110 л., що відповідає 220 порціям готової страви, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до статей     73,   74 Господарського процесуального кодексу України   доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (с.76 Господарського процесуального кодексу України).
Згідно ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Відповідач, наводячи вказані вище доводи, обґрунтовує їх поясненнями завідуючої їдальні Воскобойнікової Н.
Разом з тим, колегія суддів вважає докази надані позивачем більш вірогідними.
Так, згідно зведеного акту №39/3730 за яким відбувалося приймання наданих послуг, вказано, що до якості наданих 09.07.2019  послуг складено Акт про порушення від 10.07.2019 року №350/487/957/пс.
Наведений зведений Акт разом з Актом про порушення від 10.07.2019 року №350/487/957/пс були підписані відповідачем.
Отже, на момент прийняття за якістю послуг, наданих відповідачем 09.07.2019, позивачем були виявлені відповідні порушення, зокрема, й ті, що стосуються не забезпечення 100 л. котлом встановленого виходу порції готової страви.
Відповідач, в свою чергу, доказів забезпечення встановленого виходу порції готової страви не надав, а лише послався на пояснення завідуючої їдальні Воскобойнікової Н., що, в свою чергу, свідчить про необґрунтованість доводів скаржника.  
Стосовно доводів апелянта про не встановлення обставин того, в чому саме полягало порушення санітарних норм і правил утримання приміщень їдальні, колегія суддів зазначає, що згідно Акту  від 10.07.2019 року №350/487/957/пс миття столового посуду проводиться з порушенням санітарних норм, так вилки з нержавіючої сталі миються в посуді призначеному для миття столів, посуд окропом не ошпарюється. 
Враховуючи все вищевикладене, наведені доводи апелянта не спростовують обґрунтованих висновків суду першої інстанції про допущення відповідачем порушень умов договору, що, в свою чергу, є підставою для стягнення штрафних санкцій у заявленому до стягнення розмірі.
Стосовно заяви відповідача про застосування наслідків спливу строку позовної давності, слід зазначити наступне.
У ЦК України встановлено як загальну, тривалістю у три роки (стаття 257), так і спеціальну позовну давність (стаття 258).
Так, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.
Початок перебігу позовної давності визначається за правилами статті 261 ЦК України.
У зобов`язальних правовідносинах, в яких визначено строк виконання зобов`язання, перебіг позовної давності починається з дня, наступного за останнім днем, у який відповідне зобов`язання мало бути виконане (п.4.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013 “Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів”).
Згідно з ч. 6    ст. 232 Господарського кодексу України    нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
Частиною 2    ст. 258 Цивільного кодексу України    встановлено, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).
Таким чином, оскільки нарахування господарських санкцій припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконаним, то позовна давність спливає через рік від дня, за який нараховано санкцію. Вказана позиція наведена в постановах Верховного Суду від 22.07.2019 по справі № 911/1563/18, від 22.08.2019 по справі № 914/508/17, від 11.11.2019 по справі № 904/1038/19, від 11.02.2020 по справі № 916/612/19.
У даному випадку, за порушення зобов`язань, зафіксованих у актах від 10.07.2019 №350/487/957/пс, строк  пред`явлення вимоги про стягнення до 10.07.2020 та від 16.10.2019 №350/486/100/62/931/1/пс, строк  пред`явлення вимоги про стягнення до 16.10.2020.
Разом з тим, суд приймає до уваги, що строки, визначені статтями    257,    258,    362,    559,    681,    728,    786,    1293 Цивільного кодексу України, зокрема, щодо строку позовної давності зі стягнення штрафних санкцій, були продовжені    Законом України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)”   з 02.04.2020 на строк дії карантину.        
Отже, зважаючи на те, що з даним позовом позивач звернувся 19.10.2020 та те, що з 02.04.2020 строк позовної давності у зв`язку з карантином був продовжений, позов про стягнення штрафу пред`явлений в межах строку спеціальної позовної давності.
При цьому, посилання апелянта на п. 2 Прикінцевих положень Закону України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)”, згідно якого процесуальні строки, які були продовжені відповідно до Закону України №540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом, є недоречними враховуючи наступне.
Так, 17.07.2020 набрав чинності Закон України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)” №731-ІХ від 18.06.2020.
Згідно п. 2 розділу ІІ “Прикінцеві та перехідні положення” вказаного Закону процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X “Прикінцеві положення” Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII “Прикінцеві положення” Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI “Прикінцеві положення”  Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)” №540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.
Отже, враховуючи п. 2 розділу ІІ “Прикінцеві та перехідні положення” вказаного Закону №731-ІХ від 18.06.2020, який набрав чинності 17.07.2020, процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X “Прикінцеві положення” Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII “Прикінцеві положення” Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI “Прикінцеві положення”  Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)” №540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом.
З наведеного вбачається, що вказані положення п. 2 розділу ІІ “Прикінцеві та перехідні положення” Закону №731-ІХ від 18.06.2020 не розповсюджуються на строки (в тому числі щодо спеціальної позовної давності до вимоги про стягнення неустойки), які були продовжені відповідно до пунктів 12-14  Розділу “Прикінцеві положення” Цивільного кодексу України в редакції Закону України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)” №540-IX від 30 березня 2020 року.
Таким чином, посилання скаржника на пропуск позивачем позовної давності є необґрунтованими та не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.
З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду прийнято з повним, всебічним та об`єктивним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим, правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.
Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до               ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на  відповідача (апелянта).
Керуючись ст.ст. 240, 269, 275, 281  - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю “Військсервіс-Волонтер”  залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 22.12.2020 у справі №910/15866/20  - без змін.
2. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на її заявника –  відповідача   у справі.
3. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 22.12.2020 у справі №910/15866/20.
4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку з урахуванням вимог п. 2 ч. 3 ст. 286 Господарського процесуального кодексу України шляхом подання касаційної скарги до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови  складено: 14.04.2021 року.

Головуючий суддя                                                            Є.Ю. Пономаренко 

Судді                                                                                М.А. Руденко

                                                                                М.А. Дідиченко