Справа № 936/525/20

Закарпатський апеляційний суд

  П  О  С  Т  А  Н  О  В  А 
І м е н е м У к р а ї н и

01.06.2021                 м. Ужгород

   Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 

                                                        в с т а н о в и в :

Постановою судді Воловецького районного суду Закарпатської області від 07 серпня 2020 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, непрацюючого, посвідчення водія НОМЕР_1 від 21.12.2019 р., 

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 КУпАП та ч. 1 ст. 130 КУпАП, на підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1  на користь держави судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп. 

Відповідно до постанови, 23.06.2020 р. о 06.50 год. на автодорозі в смт. Воловець, по вул. Карпатська, Воловецького району, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Chrysler GR.Voyager», державний номерний знак НОМЕР_2 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого не впорався із керуванням та виїхав на зустрічний бік дороги, допустивши зіткнення, із припаркованими на узбіччі автомобілями, а саме: автомобілем марки "Volkswagen Golf 4 1.6", державний номерний знак НОМЕР_3 , власником якого є ОСОБА_2 ; автомобілем марки "Skoda Octavia", реєстраційний номер НОМЕР_4 власником якого є ОСОБА_3 ; автомобілем марки "Citroen Jumpy", державний номерний знак НОМЕР_5 , власником якого є ОСОБА_4 . В результаті дій ОСОБА_1 всі автомобілі отримали механічні пошкодження із матеріальними збитками. Своїми діями особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , порушив вимоги п. 12.1 ПДР, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

З постанови суду першої інстанції також убачається, що 23.06.2020  о 06.50 год., на автодорозі по вул. Карпатській, в селищі Воловець,  ОСОБА_1  керував автомобілем марки «Chrysler GR.Voyager» державний номерний знак " НОМЕР_2 " у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, проводився лікарем Воловецької ЦРЛ. 
Своїми діями особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП..

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що постанова судді є незаконною та підлягає скасуванню. Зазначає, що щодо дій водія неможливо застосувати ст. 130 КУпАП ( в редакції Закону України №1446-VIII від 07 липня 2016 року), оскільки вона скасована Законом №2617-VIII, який зворотної дії не має, а також і ст. 130 КУпАП (в редакції Закону України №720-ІХ від 17 червня 2020 року), який також не має зворотної дії на правовідносини, що існували до 01 липня 2020 року. Внаслідок обраної законодавцем юридичної техніки відбулось переривання дії акта, який встановлював і продовжив встановлювати певну адміністративну відповідальність, шляхом його скасування 01 липня 2020 року та відновлення 03 липня 2020 року. Таким чином, на правопорушення, що мали місце до 01 липня 2020 року та були передбачені ст. 130 КУпАП, поширюється дія Закону України від 22 листопада 2018 року №2617-VIII, як такого, що скасовує відповідальність за адміністративні правопорушення.

При цьому, ОСОБА_1 порушується питання про поновлення строку на апеляційне оскарження вищевказаної постанови. Апелянт зазначає, оскільки 07.08.2020 у судовому засіданні під час розгляду справи місцевим судом участі не брав, а копію постанови отримав 14.08.2020, - через це не мав змоги оскаржити рішення місцевого суду у визначений законом строк. Просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову скасувати, а провадження в справі закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд доходить висновку, що пропущений на оскарження судового рішення строк підлягає поновленню, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає із таких підстав.

Справа про адміністративне правопорушення  розглядається за  відсутності ОСОБА_1 , належним чином повідомленого про час там місце розгляду справи, неявка якого, з огляду на положення ст. 294 КУпАП, не перешкоджає її розгляду. При цьому, береться до уваги і те, що розгляд справи неодноразово відкладався – 02.10.; 09.12.2020, що 08 жовтня 2020 року до апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 про закриття провадження у справі у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, що ОСОБА_1 заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи на інший термін не подавав.

Доводи клопотання про поновлення пропущеного строку на оскарження судового рішення, апеляційний суд задовольняє з огляду на таке.

З оскаржуваної постанови убачається, що ОСОБА_1 не брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, а в матеріалах справи відсутні відомості про те, що його належним чином повідомлено про час та місце її розгляду. 

При цьому, у матеріалах справи відсутні відомості про отримання особою, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1  копії оскаржуваної постанови від 07.08.2020, у зв`язку з чим, викладені в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження доводи про те, що апелянт ознайомився зі змістом оскаржуваної постанови лише 14.08.2020 є не спростованими, а тому заслуговують на увагу.

Тому, з метою недопущення порушення права ОСОБА_1 на захист та доступ до правосуддя, доводи клопотання про поновлення пропущеного строку на оскарження судового рішення визнаються обґрунтованими, причини пропуску строку такими, що перешкодили ОСОБА_1 своєчасно подати апеляційну скаргу поважними, а відтак, строк на апеляційне оскарження поновлюється.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції апеляційний суд відхиляє з огляду на наступне.

Апеляційний суд, враховуючи положення ст. 294 КУпАП, переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Суд, у відповідності до приписів ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Апеляційний суд вважає, що ці вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП є правильним.

Апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги про незаконність оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення є безпідставними, оскільки винуватість останнього у вчиненні передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративних правопорушень підтверджується сукупністю зібраних у справі, досліджених судом першої та апеляційної інстанції доказів.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 388946, 23.06.2020 р. о 06.50 год. на автодорозі в смт. Воловець, по вул. Карпатська, Воловецького району, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Chrysler GR.Voyager», державний номерний знак НОМЕР_2 , у стані алкогольного сп`яніння, скоїв ДТП.(а. с. 3).

Зміст протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №216999, свідчить про те, що водій ОСОБА_1 не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого не впорався із керуванням та виїхав на зустрічний бік дороги, допустивши зіткнення із припаркованими на узбіччі автомобілями. (а. с. 3).

З указаних протоколів також убачається, що своїми підписами в протоколах ОСОБА_1 підтвердив, що: права та обов`язки йому роз`яснені, зі змістом протоколів ознайомлений, копії протоколів отримав, внесені щодо його особи відомості правильні. (а. с. 2, 3). 
З протоколу про адміністративні правопорушення також убачається, що представниками поліції на місці події в особи, яка притягується до адміністративного правопорушення ОСОБА_1 були вилучені документи - посвідчення водія на право керування транспортними засобами серії НОМЕР_1 від 21.11.2019 (а. с. 3).

Разом з тим, з медичного висновку щодо результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння від 23.06.2020 , затвердженого лікарем КНП Воловецької ЦРЛ ВРР Могоритою Н.К., убачається, що ОСОБА_1 на час обстеження перебував у стані алкогольного сп`яніння (а. с. 4)

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_1 , які містяться в матеріалах справи, 23.06.2020 близько 07.00 год він їхав із заправки додому по вул. Карпатська зі швидкістю 60 км/год. Зі слів ОСОБА_1 , після повороту його занесло на калюжі, на зустрічну смугу - на автомобілі "Skoda Octavia" д.н.з НОМЕР_4 та "Volkswagen Golf 4 1.6" д.н.з. НОМЕР_3 , в результаті чого транспортний засіб, за кермом якого перебував ОСОБА_1 врізався в автомобіль марки "Citroen Jumpy" д. н. з. НОМЕР_5 . Внаслідок зіткнення, всі автомобілі отримали механічні ушкодження. 

В матеріалах справи також містяться пояснення потерпілих ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , які підтвердили факт зіткнення транспортного засобу «Chrysler GR.Voyager», яким керував ОСОБА_1 з припаркованими на узбіччі автомобілями "Skoda Octavia", "Volkswagen Golf 4 1.6", "Citroen Jumpy", які внаслідок зіткнення отримали механічні пошкодження. 

Вищенаведені докази, які є належними й допустимими, зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні в ході розгляду справи апеляційним судом не встановлено, у своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 12.1 ПДР та п. 2.9 «а», а відтак його винуватість у вчиненні передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративних правопорушень.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що працівники поліції були упереджені при проведенні огляду та складанні щодо ОСОБА_1 протоколів за ознаками передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративних правопорушень, що в них були підстави для фальсифікації протоколів чи обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, і що вони зацікавлені в результатах розгляду справи, у підтвердження таких даних відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги й на такі не посилався апелянт під час апеляційного розгляду справи.

Тому, апеляційний суд доходить висновку, що працівники поліції при виконанні своїх функціональних обов`язків діяли у межах наданих їм повноважень.

Тому, доводи апеляційної скарги про незаконність постанови апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються наведеним вище.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд доходить висновку, що судом першої інстанції ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винним у порушенні вимог, передбачених пунктом п. 12.1 та 2.9 «а» ПДР та скоєнні передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративних правопорушень; що адміністративне стягнення є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.

Не погоджується апеляційний суд і з доводами апеляційної скарги щодо закриття провадження у справі на підставі п. 6 ст. 247 КУпАП враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Близькі за змістом положення містяться у ч. 2 ст. 4 КК, відповідно до якої кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Зазначені положення кореспондуються з положеннями ч. 2 ст. 58 Конституції України, згідно з якою ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги щодо втрати чинності Законом, відповідно до якого особа, за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння після 03.07.2020 не може бути притягнута до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП апеляційний суд бере до уваги такі нормативно-правові акти.

Верховною Радою України 22 листопада 2018 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (далі - Закон № 2617-VIII), яким визначено поняття кримінального правопорушення, кримінального проступку та особливості початку досудового розслідування у формі дізнання.

3 грудня 2019 року Верховною Радою прийнято Закон України «Про внесення зміни до розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (далі Закон № 321-IX), яким відтерміновано набрання чинності Законом № 2617-VIII з 1 січня 2020 на 1 липня 2020 року. Під час прийняття Закону № 321-IX було визначено, що для уніфікації законодавства потрібно внести зміни до великого масиву законодавчих актів з метою узгодження термінології, запровадженої Законом № 2617-VIII, та термінології, яка застосовується в інших законодавчих актах.

17 червня 2020 року Верховною Радою прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (далі Закон № 720-IX). У Розділі ІІ Закону № 720-IX зазначено, що «Цей Закон набирає чинності з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII».

1 липня 2020 року Закон № 2617-VIII набрав чинності, а Закон № 720-IX був підписаний Президентом України 2 липня 2020 року та 3 липня 2020 року опублікований в газеті «Голос України». Частина п`ята статті 94 Конституції України передбачає, що Закон набирає чинності через десять днів з дня його офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самим законом, але не раніше дня його опублікування.

Враховуючи вищезазначене та відповідно до положень ч. 5 ст. 94 Конституції України апеляційний суд вважає, що Закон № 720-IX набрав чинності 3 липня 2020 року, а саме в день його опублікування.

Законом України № 720-IX внесено зміни до Закону № 2617-VIII, відповідно до яких із Закону № 2617-VIII вилучені положення, які змінювали ст. 130 КУпАП та включали до КК України статтю 286-1.

Тому апеляційний суд вважає, що з 3 липня 2020 року стаття 130 КУпАП підлягає застосуванню в редакції, що діяла до набрання чинності Законом № 2617-VIII, тобто у редакції до 01 липня 2020.

Апеляційний суд вважає, що підстава для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачена п. 6 ч. 1 ст. 247 КУпАП, відсутня, оскільки відповідно до вказаної норми провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у випадку скасування акту, який встановлює адміністративну відповідальність, а у результаті внесення змін до ст. 130 КУпАП юридична відповідальність виключена зі ст.130 КУпАП, була не скасована, а навпаки посилена.

З огляду на вищенаведене, апеляційний суд доходить висновку, що суддею місцевого суду  ОСОБА_1  обґрунтовано визнаний винним у порушенні вимог за п. п. 12.1, 2.9 «а» ПДР, та скоєнні передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративних правопорушень; що винуватість  ОСОБА_1   у вчиненні цих правопорушень підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею  місцевого суду, перевірених апеляційним судом, наведених вище доказів, яким у постанові дана правильна оцінка; що адміністративне стягнення на підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП накладено на нього в межах санкції вищевказаних статей, у зв`язку з чим, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, яке має підвищену суспільну небезпеку й належить до грубих порушень ПДР України як таке, що безпосередньо впливає на безпеку дорожнього руху та її учасників, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення. 

Отже, притягнення ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за ДТП та керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння буде сприяти досягненню основної мети - виховання правопорушника у дусі додержання законів України. 

На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

Вищенаведене дає обґрунтовані підстави вважати, що доводи апеляційної скарги, які не знайшли свого підтвердження і жодними чином не спростовують та не впливають на висновки суду першої інстанції, спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувану постанову суду першої інстанції як законну та обґрунтовану необхідно залишити без зміни, а подану ОСОБА_1 апеляційну скаргу без задоволення.

Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу, у тому числі й про виклик свідків чи витребування доказів, стороною захисту не заявлялось.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
                                
                                               П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження судового рішення. 

Апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 , залишити без задоволення. 

Постанову судді Воловецького районного суду Закарпатської області від 07 серпня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП– залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Стан