ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/650/21	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №709/945/20 Категорія:  	Кваша І. М. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Бондаренко С. І. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       15 квітня 2021 року : Черкаський апеляційний суд в складі:

суддів Бондаренка С. І., Вініченка Б.Б., Новікова О.М.
за участю секретаря Любченко Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 11 грудня 2020 року, ухваленого у складі судді Кваші І.М., у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного сільськогосподарського підприємства «Нива» про розірвання договору оренди землі, -
в с т а н о в и в :
У червні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Приватного сільськогосподарського підприємства «Нива» про розірвання договору оренди землі.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що між нею як орендодавцем та відповідачем як орендарем 02 січня 2010 року було укладено договір оренди землі, предметом якого є земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в межах Лукашівської сільської ради загальною площею 5,4130 гектарів, кадастровий номер 7125185200:06:000:0869.
Відповідачем умови договору від 02 січня 2010 року в частині виплати орендної плати не виконуються, а саме не сплачується вчасно та в повному обсязі орендна плата, що свідчить про систематичне невиконання умов договору. Під час виплати орендної плати відповідач не надає жодного документу. 
Орендна плата не сплачується в повному обсязі з 2010 року протягом всієї дії договору, тому наявні підстави для дострокового розірвання договору. 
На підставі викладеного, позивач просила суд розірвати договір оренди землі площею – 5,4130 гектарів, кадастровий номер 7125185200:06:000:0869, укладений 02 січня 2010 року між приватним сільськогосподарським підприємством «Нива» та ОСОБА_1 , зареєстрований 05 серпня 2010 року у Чорнобаївському районному відділі Черкаської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» за №041079700088.
Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 11 грудня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що при проведенні розрахунків заборгованості за основу сторона позивача мала використовувати саме грошову оцінку орендованої земельної ділянки. Натомість представник позивача використав інформацію податкової служби про розмір доходу, сплаченого ПСП «Нива» на користь позивача кожного конкретного року. Використання за основу такої інформації, на думку суду, свідчить про неправильність розрахунків в цілому, оскільки суперечить умовам договору. Між позивачем та відповідачем можуть існувати інші договірні відносини, за якими ПСП «Нива» проводить виплати на користь позивача. Вказане позивачем не спростоване, як і не доведено наявність у власності позивача трьох земельних ділянок, які перебувають в оренді ПСП «Нива».
Тому, не приймаючи до уваги розрахунки представника позивача, суд прийшов до висновку, що належних доказів не виплати орендної плати в повному обсязі за 2018-2019 роки позивачем суду не надано.
Саме факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Однак належних доказів цього та наявності заборгованості, її розміру, всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України стороною позивача не надано. А відтак, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права просила скасувати рішення районного суду та ухвалити нове, яким позовну заяву задовольнити. 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що місцевим судом порушено ст. 21 Закону України «Про оренду землі», п. «д» ч.1 ст. 141 ЗК України , ч.1 ст. 84, ч.3 ст. 89, ч.1 ст. 229, ст. 263, п.п. 2,3,6 ч. 4 ст. 265 ЦПК України.
Суд першої інстанції не дослідив розмір орендної плати, не з`ясував її розмір у відповідача, не спростував розмір орендної плати, який вказав позивач, не спростував стан заборгованості по орендній платі за землю.
Відповідач також не спростував наведений позивачем розмір орендної плати, тому фактично підтвердив правильність розміру орендної плати, в тому числі подавши звітність до податкового органу, однак суд поставив під сумнів правильність визначеного розміру орендної плати та правильність відображення в податковій звітності за формою 1-ДФ. 
Суду було відомо, що окрім справи №709/945/20 існує справа №709/944/20 в яких предмет спору аналогічний – розірвання договорів оренди стосовно різних земельних ділянок (різні кадастрові номера, різні договори). 
Районним судом відмовлено у витребуванні доказів у відповідача, а саме витребування бухгалтерської проводки картки рахунку № НОМЕР_1 щодо ОСОБА_1 стан розрахунку за договором оренди землі. 
Відповідачем як у даній справі, так і по справі №709/944/20 на виконання ухвали суду надано ідентичні копії документів. Нарахування орендної плати здійснюється по всім трьом земельним ділянкам однією сумою. Виплата орендної плати, згідно наданих копій видаткових касових ордерів, відомостей про виплату орендної плати не розмежовується по договорах. 
Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не подано.
Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч.1 ст. 316 ЦК України).
Частиною 1 ст. 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, а саме витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №194249531 від 21 грудня 2019 року, що земельна ділянка кадастровий номер 7125185200:06:000:0869 площею 5,4129 гектарів належить ОСОБА_1 (а.с. 11).
Приписами статті 13 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Статтею 14 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, що діяла на момент укладення договору) передбачалося, що договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Типова форма договору оренди землі затверджується Кабінетом Міністрів України.
За змістом статей 17,18,20 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, що діяла на момент укладення договору) передача об`єкта оренди орендарю здійснюється орендодавцем у строки та на умовах, що визначені у договорі оренди землі, за актом приймання-передачі. Договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом.
Судом встановлено, що 02 січня 2010 року ОСОБА_1 (орендодавець) та ПСП «Нива» (орендар) підписали договір оренди землі, за текстом якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться в адміністративних межах Лукашівської сільської ради, загальною площею 5,4130 гектарів у тому числі рілля (далі – договір оренди) (а.с. 8-9).
02 січня 2010 року в селі Лукашівка Чорнобаївського району Черкаської області ОСОБА_1 та ПСП «Нива» підписали акт прийому-передачі земельної ділянки в оренду, за тексом якого ОСОБА_1 передала, а ПСП «Нива» прийняло земельну ділянку площею 5,4130 гектарів (а.с. 10).
Факт державної реєстрації вищезазначеного договору оренди землі засвідчено в тексті цього договору, де вказано, що договір зареєстровано у Чорнобаївському районному відділі Черкаської регіональної філії ДП «Центр ДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 05 серпня 2010 року №041079700088 (а.с. 9).
Статтею 21 Закону України «Про оренду землі» (в редакції чинній на час виникнення правовідносин) визначено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Закону України «Про плату за землю»). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.
Пунктами 5, 9, 10, 11, 12 договору оренди встановлено, що орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі 4% від вартості оцінки земельного паю, виплати проводяться у формі за бажанням орендодавцем. Обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням індексації. Орендна плата вносить на протязі року. Передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформляється відповідними актами. Нормативно грошова оцінка земельної ділянки становить 103 936 гривень (а.с. 8).
Згідно з абз. 5 ч.1 ст. 24 та абз. 7 ч. 2 ст. 25 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати за земельну ділянку, а в разі оренди землі в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом - також орендної плати за водний об`єкт. Водночас, орендар земельної ділянки зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку, а в разі оренди земельної ділянки в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом - також і орендну плату за водний об`єкт.
За змістом частини 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч.1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.
Пунктом «д» частини 1 статті 141 ЗК України встановлено, що підставами припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 зроблено висновок, що підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини другої статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що також є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що її земельну ділянку використовує інша особа.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст. 81 ЦПК України).
Оскільки за умовами укладеного договору обов`язок щодо сплати орендної плати лежить на відповідачеві, то саме останній і має доводити виконання ним вказаного обов`язку.
На підтвердження того, що між орендарем та орендодавцем відсутній спір щодо виплати орендної плати, внаслідок відсутності заборгованості ПСП «Нива» було надано наступні докази: видатковий касовий ордер від 27 січня 2020 року на суму 8135,00 гривень (а.с. 49); відомості про отримання позивачем грошових коштів у розмірі 1400,00 гривень (а.с. 50); видатковий касовий ордер від 23 квітня 2020 року на суму 9700,00 гривень; (а.с. 51); відомості про отримання позивачем грошових коштів у розмірі 3700,00 гривень (а.с. 52); видатковий касовий ордер від 5 червня 2020 року на суму 13 500,00 гривень (а.с. 53); відомості про отримання позивачем грошових коштів у розмірі 3700,00 гривень (а.с. 54); відомості про отримання позивачем грошових коштів у розмірі 3000,00 гривень (а.с. 55); відомості про отримання позивачем грошових коштів у розмірі 3200,00 гривень (а.с. 56); відомості про отримання позивачем грошових коштів у розмірі 3400,00 гривень (а.с. 57); відомості про отримання позивачем грошових коштів у розмірі 2400,00 гривень (а.с. 58); відомості про отримання позивачем грошових коштів у розмірі 1700,00 гривень (а.с. 59); заява позивача про видачу коштів в рахунок оренди земельного паю в сумі 2200,00 гривень від 5 лютого 2018 року (а.с. 60); платіжна відомість на видачу грошей в рахунок оренди земельного паю, згідно якої позивач отримала грошові кошти у розмірі 2200,00 гривень (а.с. 61); заява позивача про видачу коштів в рахунок оренди земельного паю в сумі 2700,00 гривень від 4 квітня 2018 року (а.с. 62); відомість про видачу готівки, згідно якої позивач отримала грошові кошти у розмірі 2700 гривень (а.с. 63); заява позивача про видачу коштів в рахунок оренди земельного паю в сумі 2500,00 гривень від 12 червня 2018 року (а.с. 64); відомість про видачу готівки, згідно якої позивач отримала грошові кошти у розмірі 2500,00 гривень (а.с. 65); відомість № ВЕД-000002 від 1 січня 2016 року на видачу кавунів в рахунок паю, відповідно до якої позивачу видано кавунів на суму 80,00 гривень (а.с. 66-67); заява позивача про видачу коштів в рахунок оренди земельного паю в сумі 2300,00 гривень від 15 серпня 2018 року (а.с. 68); відомість про видачу готівки, згідно якої позивач отримала грошові кошти у розмірі 2300,00 гривень (а.с. 69); заява позивача про видачу коштів в рахунок оренди земельного паю у сумі 2700,00 гривень від 23 жовтня 2018 року (а.с. 70); відомість про видачу готівки, згідно якої позивач отримала грошові кошти у розмірі 2700,00 гривень (а.с. 71); заява позивача про видачу коштів в рахунок оренди земельного паю в сумі 2100,00 гривень від 4 грудня 2018 року (а.с. 72), відомість про видачу готівки, згідно якої позивач отримала грошові кошти у розмірі 2100,00 гривень (а.с.73); заява позивача про видачу коштів в рахунок оренди земельного паю в сумі 2200,00 гривень від 06 січня 2017 року (а.с. 74); платіжна відомість на видачу грошей в рахунок оренди земельного паю, згідно якої позивач отримала грошові кошти у розмірі 2200 гривень (а.с. 75); заява позивача про видачу коштів в рахунок оренди земельного паю в сумі 2100,00 гривень від 30 січня 2017 року (а.с. 76); платіжна відомість на видачу грошей в рахунок оренди земельного паю, згідно якої позивач отримала грошові кошти у розмірі 2100,00 гривень (а.с. 77); заява позивача про видачу коштів в рахунок оренди земельного паю в сумі 1700,00 гривень від 15 лютого 2017 року (а.с. 78); платіжна відомість на видачу грошей в рахунок оренди земельного паю, згідно якої позивач отримала грошові кошти у розмірі 1700,00 гривень (а.с. 79); заява позивача про видачу коштів в рахунок оренди земельного паю в сумі 3000,00 гривень від 15 травня 2017 року (а.с. 80); платіжна відомість на видачу грошей в рахунок оренди земельного паю, згідно якої позивач отримала грошові кошти у розмірі 3000,00 гривень (а.с.81); заява позивача про видачу коштів в рахунок оренди земельного паю в сумі 2000,00 гривень від 14 червня 2017 року (а.с. 82); платіжна відомість на видачу грошей в рахунок оренди земельного паю, згідно якої позивач отримала грошові кошти у розмірі 2000,00 гривень (а.с. 83); заява позивача про видачу коштів в рахунок оренди земельного паю в сумі 2300,00 гривень від 4 серпня 2017 року (а.с. 84); платіжна відомість на видачу грошей в рахунок оренди земельного паю, згідно якої позивач отримала грошові кошти у розмірі 2300,00 гривень (а.с. 85); заява позивача про видачу коштів в рахунок оренди земельного паю в сумі 2100,00 гривень від 15 вересня 2017 року (а.с. 86); платіжна відомість на видачу грошей в рахунок оренди земельного паю, згідно якої позивач отримала грошові кошти у розмірі 2100,00 гривень (а.с. 87); видатковий касовий ордер від 23 жовтня 2017 року на суму 8750,00 гривень (а.с. 88); заява позивача про видачу коштів в рахунок оренди земельного паю в сумі 1600,00 гривень від 23 жовтня 2017 року (а.с. 88); платіжна відомість на видачу грошей в рахунок оренди земельного паю, згідно якої позивач отримала грошові кошти у розмірі 1600,00 гривень (а.с. 89); заява позивача про видачу коштів в рахунок оренди земельного паю в сумі 242,00 гривень від 10 листопада 2017 року (а.с. 90); платіжна відомість на видачу грошей в рахунок оренди земельного паю, згідно якої позивач отримала грошові кошти у розмірі 242,00 гривень (а.с. 91); заява позивача про видачу коштів в рахунок оренди земельного паю в сумі 900,00 гривень від 19 грудня 2017 року (а.с. 92); платіжна відомість на видачу грошей в рахунок оренди земельного паю, згідно якої позивач отримала грошові кошти у розмірі 900 гривень (а.с. 93); видатковий касовий ордер від 20 травня 2019 року на суму 9000,00 гривень (а.с. 126); видатковий касовий ордер від 3 липня 2019 року на суму 7900,00 гривень (а.с. 127); видатковий касовий ордер від 2 вересня 2019 року на суму 7900,00 гривень (а.с. 128); видатковий касовий ордер від 7 листопада 2019 року на суму 8000,00 гривень (а.с. 129); видатковий касовий ордер від 23 грудня 2019 року на суму 9275,00 гривень (а.с. 130). 
Водночас, відповідно до статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.ч. 1,2 ст. 77 ЦПК України).
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст. 81 ЦПК України).
З наданих відповідачем документів, а саме відомостей про отримання позивачем грошових коштів неможливо встановити дату, коли ОСОБА_1 отримувала зазначені кошти, період за який виплачувались такі кошти та що такі грошові кошти являються саме орендною платою за договором оренди землі, укладеного між сторонами 02 січня 2010 року, а тому такими доказами достовірно не доведено належне виконання взятих ПСП «Нива» зобов`язань перед ОСОБА_2 щодо сплати орендної плати. 
Не підтверджують такі обставини і надані видаткові касові ордери, які взагалі не містять відомостей кому такі кошти видані, а вказана в них така підстава як номер та дата відомості не можливо пов`язати з доданими відомостями із-за відсутності таких реквізитів в них. 
Окрім цього до частини видаткових касових ордерів не додані зазначені в них відомості.
Наявна в матеріалах справи відповідь Державної податкової служби України Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області також не може слугувати належним доказом відсутності заборгованості відповідача перед позивачем щодо сплати орендної плати, оскільки надана інформація стосується лише нарахованого відповідачем доходу, а не сплаченої орендної плати (а.с. 119).
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що в матеріалах справи відсутні належні та достовірні докази на підтвердження того, що відповідач належним чином виконував взяті на себе зобов`язання щодо сплати визначеної договором орендної плати, що свідчить про неналежне виконання та істотне порушення ПСП «Нива» умов договору, що є підставою для його розірвання. 
Місцевий суд на вищевикладене уваги не звернув, тому дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. 
Суд відхиляє з підстав недоведеності доводи скаржника, що відповідачем як у даній справі, так і по справі №709/944/20 на виконання ухвали суду надано ідентичні копії документів. 
Безпідставними є твердження апелянта про те, що місцевому суду було відомо, що окрім справи №709/945/20 існує справа №709/944/20 в яких предмет спору аналогічний – розірвання договорів оренди стосовно різних земельних ділянок (різні кадастрові номера, різні договори), оскільки одним із принципів цивільного судочинства є змагальність сторін, який зокрема покладає саме на сторін тягар доказування тих обставин, які мають значення, і на які сторони посилаються обґрунтовуючи власні вимоги та заперечення. 
Враховуючи те, що позивачем серед іншого зазначаються невиконання відповідачем договірних зобов`язань за 2017-2019 роки, посилання відповідача на пропуск строку позовної давності є безпідставним.
Пунктом 12 частини 3 статті 2 ЦПК України визначено основні засади (принципи) цивільного судочинства, до яких належить зокрема відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Відповідно до ч.ч.2,8 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються зокрема у разі задоволення позову - на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України).
Відповідно до ч.ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Отже, при визначенні суми відшкодування витрат на правову допомогу суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін, тому компенсація таких витрат можлива лише у випадку, коли сторона довела належними та допустимими доказами їх наявність та розмір. 
Звертаючись із позовом, позивач окрім того, просила стягнути з відповідача на її користь судові витрати, а саме понесені витрати на професійну правничу допомогу.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що адвокатом Поповим Андрієм Вікторовичем надавалась правова допомога ОСОБА_1 на підставі договору про надання правової допомоги від 03 квітня 2020 року, що підтверджується ордером серія ЧК №190602 (а.с. 40).
Згідно предмету договору про надання правової допомоги №03/04/2020/2 від 03 квітня 2020 року адвокатське бюро «Попова Андрія» надає правову інформацію, консультації та роз`яснення з правових питань та правовового супроводу ОСОБА_1 в судах, складення, підписання та подача заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів ОСОБА_1 , недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення, з питань, проходженням та припиненням державної служби і представництво ОСОБА_1 , в Чорнобаївському районному суді Черкаської області, в Черкаському апеляційному суді та Верховному Суді. Пунктом 4 договору визначено, що вартість послуг бюро розраховується погодинно та сплачується на підставі розрахунку. Ціна за 1 годину становить 1000 гривень (а.с. 14-15).
Згідно розрахунку витрат на правничу допомогу від 29 травня 2020 року бюро надано наступні послуги: підготовка та направлення запитів, пошук та аналіз судової практики з питань застосування законодавства у спірних правовідносинах, надання консультацій та роз`яснень клієнту, на які витрачено 3 години, тому вартість робіт становить 3000 гривні; складання позовної заяви на які витрачено 3 години, тому вартість робіт становить 3000 гривні. Загальна вартість робіт становить 6000 гривень (а.с. 15).
Згідно прибуткового касового ордеру №24 від 29 травня 2020 року адвокатське бюро «Попова Андрія» прийняло від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 6000 гривень за надання послуг згідно договору від 03 квітня 2020 року (а.с. 16).
Тому, суд приходить до висновку, що вищезазначені витрати, понесені позивачем у зв`язку з наданням їй правничої допомоги підлягають відшкодуванню. 
Водночас доказів того, що позивачем було понесено інші витрати пов`язані з наданням правничої допомоги, які зазначені нею в орієнтовному розрахунку витрат на правничу допомогу, а саме ознайомлення з відзивом на позовну заяву, здійснення правового аналізу, складання відповіді на відзив; участь у судових засіданнях; гонорар в суді І інстанції, стороною не надано, тому такі витрати не підлягають відшкодуванню. 
За таких обставин, апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення суду першої інстанції до скасування та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог. 
Керуючись ст. ст. 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, - 

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - задовольнити, а рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 11 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного сільськогосподарського підприємства «Нива» про розірвання договору оренди землі – скасувати. 
Ухвалити нове рішення, яким розірвати договір оренди землі площею – 5,4130 гектарів, кадастровий номер 7125185200:06:000:0869, укладений 02 січня 2010 року між приватним сільськогосподарським підприємством «Нива» та ОСОБА_1 , зареєстрований 05 серпня 2010 року у Чорнобаївському районному відділі Черкаської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» за №041079700088.
Стягнути з приватного сільськогосподарського підприємства «Нива» на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 2102,01 гривень. 
Стягнути з приватного сільськогосподарського підприємства «Нива» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6000 гривень.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.
Повний текст постанови виготовлений 15 квітня 2021 року.

Судді