ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

28 квітня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 340/4860/20	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Мельника В.В. (доповідач),
                               суддів:  Чепурнова Д.В., Сафронової С.В.,     
за участю секретаря судового засідання Трошиної А.С., 
розглянувши у відкритому 
судовому засіданні в м. Дніпро 
апеляційну скаргу                               Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16 січня 2021 року (головуючий суддя – Брегей Р.І.)  в адміністративній справі

за позовом                                         Фермерського господарства «Савранського Миколи Миколайовича»

до                                                   Державної податкової служби України, Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області

про                                                   визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:
Фермерське господарство «Савранського Миколи Миколайовича» (далі – Позивач) звернулось до Кіровоградського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області (далі – Відповідач-1), Державної податкової служби України (далі – Відповідач-2), в якому просило:
-          зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати у Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №2 від 04 серпня 2020 року, складену фермерським господарством «Савранського Миколи Миколайовича», в Єдиному реєстрі податкових накладних в порядку, встановленому чинним законодавством (в порядку п.56.23. ст. 56 ПКУ);
-          зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати у Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №3 від 11 серпня 2020 року, складену фермерським господарством «Савранського Миколи Миколайовича», в Єдиному реєстрі податкових накладних в порядку, встановленому чинним законодавством (в порядку п.56.23. ст. 56 ПКУ).
В обґрунтування адміністративного позову Позивач, зокрема, зазначив, що рішення про відмову у реєстрації податкових накладних безпідставні, оскільки не ґрунтуються на вимогах закону. Позивач вказав, що надав пояснення та первинні документи бухгалтерського та податкового обліку, які підтверджують реальність господарських операцій.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16 січня 2021 року адміністративний позов задоволено (а.с.171-176).
Ухвалюючи рішення суд першої інстанції, зокрема, зазначив, що Позивач надав до податкового органу пояснення щодо правочинів та усі первинні документи здійснення господарських операцій. Оскаржені рішення з підстави ненадання платником податку усіх копій документів суперечать фактичним обставинам справи.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Відповідач-1 оскаржив його в апеляційному порядку.
В апеляційній скарзі Відповідач-1, із посиланням на не з`ясування обставин справи, що призвело до неправильного застосування норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.
Вимоги апеляційної скарги мотивовано, зокрема, тим, що для підтвердження реального проведених господарських операцій ФГ «Савранського Миколи Миколайовича» не надано документи, що свідчать про транспортування придбаної/реалізованої продукції, платіжні документи щодо придбаних ТМЦ, послуг. Податковим органом було правомірно прийнято оскаржені рішення. Також Відповідач-1 зазначив, що судом першої інстанції фактично не досліджено обґрунтованість заявлених Позивачем сум витрачених на надання правової допомоги, їх співмірність зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт тощо.
Учасники справи, які були належним чином сповіщені про місце, дату та час розгляду справи в судове засідання своїх представників не направили, про причини їх неявки суд не сповістили.
Клопотань від учасників справи про відкладення розгляду справи до суду апеляційної інстанції не надходило.
За таких обставин, колегія суддів ухвалила розглянути справу без участі представників учасників справи та без фіксування судового засідання технічними засобами у відповідності до ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 КАС України.
Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла таких висновків.
Судом встановлено, що основним видом діяльності Позивача є вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур. Позивач використовує орендовані земельні ділянки площею 111,62 га, не використовує найману працю та використовує послуги інших підприємств.
Відповідно до договорів про надання сільськогосподарських послуг від 01 серпня та 01 жовтня 2019 року, укладених з СФГ «Савранського М.В.», останній виконує допоміжні послуги в вирощуванні сільськогосподарських культур.
Згідно договору складського зберігання зерна від 01 липня 2020 року, укладеного з СФГ «Савранського М.В.», останнє зберігає зерно як зерновий склад.
04 серпня 2020 року Позивач (продавець) та ТОВ «Зернокомтранс» (покупець) (далі - Товариство) уклали договір поставки ячменю у кількості 35,200 т.
Відповідно до приписів пункту 2.4 договору витрати, пов`язані з доставкою товару, проводяться за рахунок покупця.
04 серпня 2020 року Позивач виписав податкову накладну №2 на суму 191840 грн. (з урахуванням ПДВ 31973,33 грн.).
05 серпня 2020 року Товариство сплатило кошти у безготівковій формі у сумі 150000 грн., що підтверджується банківською випискою.
10 серпня 2020 року Позивач (постачальник) та ТОВ «Мелісса-Агро» (покупець) (далі – Товариство-2) уклали договір поставки насіння ріпаку у кількості 26 т.
Відповідно до приписів пункту 2.1 правочину постачальник передає товар шляхом навантаження погодженого обсягу товару на транспортні засоби покупця, що відповідає умовам FCA згідно з правилами «Інкотермс 2020».
11 серпня 2020 року Позивач виписав податкову накладну №3 на суму 328526,12 грн. (з урахуванням ПДВ 54754,35 грн.).
11 серпня 2020 року Товариство-2 сплатило кошти у безготівковій формі у сумі 285689,17 грн., що підтверджується банківською випискою.
06 та 19 серпня 2020 року Відповідач-2 зупинив реєстрацію податкових накладних.
У квитанціях зазначено, що податкові накладні відповідають критеріям оцінки ступеня ризиків, визначених пунктом 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій. Запропоновано надати пояснення та копії відповідних документів.
Позивач направив повідомлення з поясненнями від 04 та 11 серпня 2020 року разом з первинними документами бухгалтерського та податкового обліку стосовно реальності господарських операцій.
12 серпня та 09 вересня 2020 року Відповідач-1 прийняв рішення про відмову у реєстрації податкових накладних.
У рішеннях в графі «підстава» зазначено наступне: ненадання платником податку копій первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних.
У цій графі не підкреслено, яких конкретно документів не надано, хоча така вимога міститься у формі рішень.
Приписами пункту 201.10 статті 201 ПК України встановлено, що якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.
Відповідно до приписів пункту 201.16 статті 201 ПК України реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року №1165 (далі - Постанова) затверджено Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Порядок).
Приписами підпункту 2 пункту 3 Порядку встановлено, що податкові накладні/розрахунки коригування (крім розрахунків коригування, складених у разі зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, та розрахунків коригування, складених на неплатника податку), що подаються для реєстрації в Реєстрі, перевіряються щодо відповідності такій ознаці безумовної реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування (далі ознаки безумовної реєстрації): обсяг постачання, зазначений платником податку в податкових накладних/розрахунках коригування (крім розрахунків коригування, поданих для реєстрації в іншому місяці, ніж місяць, в якому вони складені), зареєстрованих у Реєстрі в поточному місяці, з урахуванням поданої для реєстрації в Реєстрі податкової накладної/розрахунку коригування, становить менше 500 тис. гривень за умови, що обсяг постачання товарів/послуг, зазначений у них у поточному місяці за операціями з одним отримувачем платником податку, не перевищує 50 тис. гривень, сума податку на додану вартість з вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), сплачена у попередньому місяці, становить більше 20 тис. гривень, та керівник посадова особа такого платника податку є особою, яка займає аналогічну посаду не більше ніж у трьох (включно) платників податку.
Приписами пунктів 5 та 7 Порядку передбачено, що податкова накладна/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряються щодо відповідності відображених у них операцій критеріям ризиковості здійснення операцій.
У разі коли за результатами автоматизованого моніторингу податкової накладної/розрахунку коригування встановлено, що відображена в них операція відповідає хоча б одному критерію ризиковості здійснення операції, крім податкової накладної/розрахунку коригування, складених платником податку, який відповідає хоча б одному показнику, за яким визначається позитивна податкова історія, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.
Отже, обов`язкова умова зупинення реєстрації податкової накладної наявність критерію ризикованості здійснення операцій.
Підставою вчинення дії щодо зупинення реєстрації податкової накладної є саме такий критерій.
Постановою затверджені Критерії ризиковості здійснення операцій (далі - Критерії).
Відповідно до пункту 1 Критеріїв одним з критеріїв ризиковості здійснення операцій є відсутність товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податковій накладній, поданій для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі Реєстр), у таблиці даних платника податку на додану вартість (далі платник податку) як товару/послуги, що на постійній основі постачається, та обсяг постачання товару/послуги, зазначений у податковій накладній/розрахунку коригування до податкової накладної на збільшення суми податкових зобов`язань, яку/який подано для реєстрації в Реєстрі, дорівнює або перевищує величину залишку, що визначається як різниця між обсягом придбання на митній території України такого/такої товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 01 січня 2017 року в отриманих податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих у Реєстрі, і митних деклараціях, збільшеного у 1,5 раза, та обсягом постачання відповідного товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих з 01 січня 2017 року у Реєстрі, і переважання в такому залишку (більше 50 відсотків) груп товарів (продукції), визначених ДПС та затверджених відповідним наказом, оприлюдненим на офіційному веб-сайті ДПС.
Позивач надав Відповідачу-1 пояснення щодо правочинів та усі первинні документи здійснення господарських операцій. Також Позивач надав суду належні докази реальності здійснення господарських операцій.
За даних обставин оскаржені рішення з підстави ненадання платником податку усіх копій документів суперечать фактичним обставинам справи.
З урахуванням наведено суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність задоволення адміністративного позову.
При цьому судом здійснено розподіл судових витрат. Суд першої інстанції зазначив, що судові витрати у справі складаються з судового збору в сумі 4204 грн. та витрат на правничу допомогу 6000 грн.
Витрати на правничу допомогу сплачені адвокату Полудню Є.О. за вивчення матеріалів справи, консультування клієнта, підготовку позовної заяви, оформлення додатків до позовної заяви, подання позовної заяви до суду. У акті наданих послуг вказано, що затрачено 8 годин часу.
З урахуванням складності спірних правовідносин, суд визнав прийнятним як затрачений час, так і вартість години роботи (750 грн.).
Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині п`ятій статті 134 КАС України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.
Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 14 листопада 2019 року у справі №826/7375/18; адміністративне провадження №К/9901/19922/19.
Відповідачем-1 в апеляційній скарзі не наведено належного обгрунтування та доказів із метою доведення неналежності сформульованих судом першої інстанції висновків стосовно необхідності покладення, зокрема, на Відповідача-1 понесених Позивачем витрат на правничу допомогу.
Також Відповідачем-1 не спростовано правильність застосування судом критеріїв, визначених частиною п`ятою статті 134 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат у частині витрат Позивача на професійну правничу допомогу.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними письмовими доказами, які зібрані та досліджені судом під час розгляду даної адміністративної справи, рішення суду першої інстанції у даній справі про задоволення адміністративного позову прийнято без порушення норм процесуального та матеріального права, і тому рішення суду першої інстанції у даній адміністративній справі від 16 січня 2021 року необхідно залишити без змін.
Доводи апеляційної скарги спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування рішення суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.
Керуючись статтями 243, 310, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області - залишити без задоволення.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16 січня 2021 року у справі №340/4860/20 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
В повному обсязі постанова складена  11 травня 2021 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      В.В. Мельник 

                               суддя                                                                      Д.В. Чепурнов 

                               суддя                                                                      С.В. Сафронова