Справа № 163/99/21 	Головуючий у 1 інстанції: Шеремета С. А. 	
Провадження № 22-ц/802/898/21  Категорія: 39 	  Доповідач: Киця  С. I.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
30 червня 2021 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Киці С. І., 
суддів Данилюк В. А., Шевчук Л. Я.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Любомльського районного суду Волинської області від 26 квітня 2021 року, 

В С Т А Н О В И В:

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідач ОСОБА_1 звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву б/н від 31.05.2016. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складають між ним і Банком Договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема, умови договору банківського рахунку та кредитного договору. Акетою-заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «Приватбанк», які надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку, в подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 4 000 грн. Позивач свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, через що з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості станом на 22 листопада 2020 року у нього перед Банком утворилась заборгованість в загальній сумі 18410,80 гривень, з яких: по простроченому тілу кредиту – 13503,01 гривень, по нарахованих на прострочений кредит відсотках згідно ст. 625 ЦК України – 4907,79 гривень. Банк, користуючись правом вимагати на власний розсуд будь-яку частину заборгованості, заявив до стягнення лише заборгованість по тілу кредиту. Просить стягнути з відповідача в користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 13503, 01 грн станом на 22 листопада 2020 року.
Рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 26 квітня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.
Позивач подав апеляційну скаргу на зазначене рішення. Вважає, що рішення ухвалене без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі та з порушенням норм процесуального і неправильним застосуванням норм матеріального права. Вказує, що відповідач звернувся до банку з метою отримання банківських послуг у зв`язку з чим підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. На підставі вказаної акети-заяви відповідачу відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку, а також встановлено кредитний ліміт в розмірі 4000,00 грн. Після отримання картки та ознайомлення з Умовами та правилами надання банківських послуг, відповідач вчинив дії щодо проведення її активації, користувався карткою та отримував кредитні кошти. Кошти в необхідному розмірі відповідач не сплачував, а тому виникла заборгованість, яка складається з заборгованості за простроченим тілом кредиту. Прострочене тіло кредиту – це частина використаного кредитного ліміту або вся сума використаного кредитного ліміту, що на конкретну дату мало бути погашено відповідачем, але не погашено, або погашено частково. Надана банком виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів. В матеріалах наявні витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в редакції, що діяла на момент підписання заяви, копія наказу банку щодо затвердження Умов та Правил надання банківських послуг у редакції, що діяла на момент підписання заяви, а тому укладення договору відповідачем у відповідності до ст. 634 ЦК України шляхом приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів банку, є доведеним. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
Відзив на апеляційну скаргу в даній справі не подавався.
       Справа розглядається в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи як малозначна.
За змістом ч. ч. 4 та 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Апеляційний суд в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до частини ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. ст. 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України).
 Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона – підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Судом встановлено, що згідно з анкетою-заявою про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у «ПриватБанку»  ОСОБА_1 31 травня 2016 року підписом підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, умовами обслуговування та кредитування складають між ним та Банком договір про надання банківських послуг. Вказана анкета-заява містить у собі лише особисті дані відповідача. Будь-яких даних про суму кредиту, відсоткову ставку за користування кредитом, встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, конкретного виду кредитної картки Універсальна, яку бажає отримати заявник, дати її видачі та строку дії, анкета-заява не містить. 
Банк також не вказав, якою кредитною карткою користувався відповідач. Наданий АТ КБ «Приватбанк» витяг щодо кредитних карт «Універсальна» містить відомості про тарифи за користування картками «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна contract», «Універсальна gold», які між собою різняться.
До позовної заяви додано копію Умов та правил надання банківських послуг, які не містять дати їх затвердження та введення в дію. Також до позовної заяви додано копію наказу шаблон № 906 PR-2016-6698088 від 14.04.2016 Про актуалізацію Умов та правил надання банківських послуг. 
Анкета-заява підписана ОСОБА_1 31.05.2016. 
Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 , старт карткового рахунку  НОМЕР_1  – 17.12.2015. Зміна кредитного ліміту: 31.05.2016 – 1400,00 грн; 06.07.2016 – 4000,00 грн; 05.10.2016 – 2000,00 грн; 15.11.2016 – 4000,00 грн; 22.11.2017 – 4000,00 грн; 22.11.2017 – 500,00 грн; 14.09.2018 – 0,00 грн.
В суд першої інстанції позивачем надано довідку про видані ОСОБА_1 кредитні картки відповідно до якої надано наступні кредитні картки: НОМЕР_1 – термін дії 12/19; НОМЕР_2 – термін дії 06/22.
В позовній заяві банк вказує, що щодо встановлення кредитного ліміту банк керувався п. п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. 
Із виписки по карткових рахунках відповідача вбачається, що за використання кредитного ліміту банк нараховував відсотки за місячною ставкою 3,6% та пеню двох видів: 1) за прострочку за кредитом на суму понад 100,00 гривень; 2) у відсоткову співвідношенні до виниклої заборгованості.
Із наданої банківської виписки по кредитних рахунках за період з 31 травня 2016 року по 23 жовтня 2020 року встановлено, що відповідач регулярно користувався наданими йому кредитними коштами: знімав готівку, розраховувався у торгівельних точках, поповняв мобільні телефони, користувався послугою «Миттєва розстрочка».
Починаючи з 01 січня 2018 року Банк почав нараховувати і списувати з власної ініціативи з карткового рахунку відповідача відсотки за користування кредитним лімітом за місячною ставкою 3,6%, а з 01 березня 2018 року – пеню за прострочку за кредитом двох видів.
Банком у вигляді таблиць подано розрахунки заборгованості відповідача станом на 30 вересня 2019 року, станом на 22 листопада 2020 року. Згідно з розрахунком станом на 22 листопада 2020 року відповідач заборгував 18410,80 грн, у тому числі заборгованість за поточним тілом кредиту – 0,00 грн, заборгованість за простроченим тілом кредиту – 13503,01 грн, заборгованість за нарахованими відсотками – 0,00 грн, заборгованість за простроченими відсотками – 0,00 грн, заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України – 4907,79 грн, заборгованість по пені – 0,00 грн, заборгованість по комісії – 0,00 грн. 
Аналогічна інформація відображена у виписці про рух коштів по рахунку ОСОБА_1 .
Банк заявив до стягнення заборгованість за простроченим тілом кредиту 13503,01 грн.
Додані до позову Умови та Правила надання банківських послуг не містять підпису відповідача. Належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови та Правила є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови та Правила мав на увазі і розумів відповідач, підписуючи заяву, та відповідно, чи брав він на себе викладені у них зобов`язання, позивачем суду не надано. 
В даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період – з часу виникнення спірних правовідносин (31 травня 2016 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (15 січня 2021 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
З наданого Банком розрахунку слідує, що визначаючи кредитну заборгованість, банк до тіла кредиту зарахував не тільки кошти, які фактично було отримані боржником, але і списані з ініціативи банку за рахунок кредитних коштів, зокрема відсотки за користування кредитним лімітом за ставкою 3,6% починаючи з 01.01.2018, а з 01.03.2018 – пеню за прострочку двох видів, внаслідок чого Банк необґрунтовано збільшив заборгованість за тілом кредиту. Вказане підтверджується випискою по рахунку за період з 31.05.2016 по 23.10.2020. 
Є правильним висновок суду першої інстанції про те, що законних підстав для нарахування відповідачу пені Банк не мав, а відтак й не мав права зараховувати внесені відповідачем кошти в сумі 5427,71 гривень в рахунок погашення заборгованості по цій складовій (пені).
Розрахунок заборгованості за договором станом на 22.11.2020 та виписка за договором станом на 23.11.2020, додані до позовної заяви, не підтверджує обставин викладених у позовній заяві. Наданий банком розрахунок не є первинним документом, який підтверджує укладення договору на умовах, які вказані банком. 
В даній справі відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з   ОСОБА_1 АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.
Позивач в апеляційній скарзі вказує, що кошти в необхідному розмірі відповідач не сплачував, а тому виникла заборгованість, яка складається з заборгованості за простроченим тілом кредиту.
Станом на 23 жовтня 2020 року відповідачем використано кредитного ліміту в розмірі 21190,27 гривень, загальна сума погашеного відповідачем кредиту становить 25126,09 гривень.
На підставі викладеного, судом першої інстанції підставно встановлено, що з наданого Банком розрахунку та позовної заяви слідує, що ОСОБА_1 користувався коштами Банку, станом на 22.11.2020 кредитна заборгованість (поточне тіло кредиту) відсутня. Поняття «Прострочене тіло кредиту» у Умовах та правилах надання банківських послуг відсутнє, а тому не з`ясовується з наданих позивачем розрахунків заборгованості, яким чином було вирахувано заборгованість за простроченим тілом кредиту і чим саме вона відрізняється від заборгованості за тілом кредиту, яка дорівнює 0,00 гривень. Прострочена заборгованість за кредитом не є складовою тіла кредиту, фактично – це штрафна санкція, що застосовується Банком у випадку неповернення кредиту боржником у термін, визначений договором. Позивач не довів існування заборгованості за тілом кредиту і підстав для стягнення заборгованості немає.
Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону – споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.
Позивач звернувся з позовною вимогою про стягнення лише заборгованості за простороченим тілом кредиту і не заявляв вимоги про стягнення заборгованості за процентами, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, а тому доводи апеляційної скарги, що суд безпідставно відмовив у стягненні цих процентів не заслуговують на увагу. 
На підставі наведеного, враховуючи встановлені обставини справи, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.
Рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.
Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 368, 369, 371, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів

 
П О С Т А Н О В И В:

 
Апеляційну скаргу позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.
Рішення Любомльського районного суду Волинської області від 26 квітня 2021 року в цій справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий 

 
Судді