ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2021 року	Львів	Справа № 260/1450/19 пров. № А/857/1640/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді                                                        Обрізко І.М., 
суддів                                                                                Онишкевича Т.В., Сеника Р.П..
за участю секретаря судового засідання                          Лутчин А.М.,
представника позивача                                                      Галицької В.А.,
                
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у місті Львові апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Вастон» на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2020 року, прийняте суддею Гебеш С.А. о 09 годині 08 хвилині у м. Ужгороді, повний текст складено 15.10.2020 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Вастон» до Головного управління ДФС у м.Києві, Головного управління ДПС у м.Києві, Головного управління ДФС у Закарпатській області, Головного управління ДПС у Закарпатській області   про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії,-

                                                            встановив:
 
ТзОВ «Вастон» (надалі – позивач) звернулося з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у м.Києві, Головного управління ДПС у м.Києві, Головного управління ДФС у Закарпатській області, Головного управління ДПС у Закарпатській області (надалі – ДМС України, відповідач) та з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 30 червня 2020 року просить:
-визнати безнадійний борг (в порядку ст. 101 Податкового кодексу України) податковий борг, який виник у Товариства з обмеженою відповідальністю «Вастон» з податкових повідомлень - рішень № 0002352307/3 та № 0002342307/3 від 20 січня 2010 року прийнятих за наслідками проведення перевірки оформленої Актом № 6985/23-07/25392930 від 17 червня 2009 року;
-визнати неправомірними дії Головного управління ДФС у м. Києві та Головного управління ДФС у Закарпатській області при не проведенні списання безнадійного податкового боргу (у порядку ст. 101 Податкового кодексу України), який виник в Товариства з обмеженою відповідальністю «Вастон» з податкових повідомлень - рішень № 0002352307/3 та № 0002342307/3 від 20 січня 2010 року;
- зобов`язати Головне управління ДФС у м. Києві та Головне управління ДФС  у Закарпатській області прийняти рішення про списання безнадійного податкового боргу (у порядку ст. 101 Податкового кодексу України), який виник в Товариства з обмеженою відповідальністю «Вастон» з податкових повідомлень - рішень № 0002352307/3 та № 0002342307/3 від 20 січня 2010 року та внести до інтегрованої картки платника податку та електронного кабінету ТОВ «Вастон» відомості про відсутність податкового боргу за податковими повідомленнями - рішення № 0002352307/3 та № 0002342307/3 від 20 січня 2010 року прийнятими за наслідками проведення перевірки оформленої Актом № 6985/23-07/25392930 від 17 червня 2009 року.
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2020 року відмовлено в задоволенні позову.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з того, що списанню податкового боргу передує процедура визначення сум безнадійного податкового боргу, яка здійснюється на підставі даних автоматизованої інформаційної системи, за станом на день виникнення безнадійного податкового боргу; за даними довідки відповідного контролюючого органу про наявність безнадійного податкового боргу на день виникнення безнадійного податкового боргу.
Рішення про списання безнадійного податкового боргу приймається керівником податкового органу за наявності підстав та на підставі заяви платника податків та доданих документів, що підтверджують безнадійність податкового боргу.
Крім того, суд звернув увагу на те, що у матеріалах справи відсутні докази про звернення позивача до Головного управління ДПС у Закарпатській області з документами, які підтверджують, що борг є безнадійним, а тому позовні вимоги є передчасними та не підлягають задоволенню, оскільки рішення керівником органу доходів і зборів про списання чи про відмову у списанні безнадійного податкового боргу позивача, у відповідності до п. 4.2 Порядку, не приймалося.
Разом з тим, вказав, що суд не може перебирати на себе повноваження органу державної влади, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. 
Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ТзОВ «Вастон» подало апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із порушенням норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що відповідно до пп. 15.2.1 ст. 15 Закону України «Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» у разі коли податкове зобов`язання було нараховане податковим органом до закінчення строку  давності,  визначеного  у пункті 15.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні податкового  зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів від дня узгодження податкового зобов`язання.
Оскільки ТзОВ «Вастон» станом на 23 квітня 2013 року припинило процедуру оскарження податкових повідомлень-рішень ДПІ у Солом`янському районі м. Києва від 20 січня 2010 року №0002352307/3 та №0002342307/3, то податкові зобов`язання вважаються узгодженими з дня набрання цією ухвалою законної сили – 03.05.2013 (справа №2а-592/10/2670).
Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 07.05.2013 року у справі №2а-592/10/2670, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 24.07.2013 року в задоволенні позову відмовлено. Відтак, вказує, що податкові зобов`язання, визначені податковими повідомленнями –рішеннями від 01 липня 2009 року №00023423/07/0 та №00023523/07/0, від 08 вересня 2009 року №0002342307/0 та №0002352307/1, від 09 листопада 2009 року №0002342307/2 та №0002352307/2 вважаються узгодженими  з дня набрання цією ухвалою законної сили, а саме 24 липня 2013 року.
Звертає увагу на те, що списання безнадійного податкового боргу, в тому числі податкового боргу, стосовно якого минув строк давності у 1095 днів, здійснюється контролюючим органом самостійно на підставі даних автоматизованої інформаційної системи станом на день виникнення безнадійного податкового боргу. При цьому, звернення платника податків про списання безнадійного податкового боргу  є обов`язковим лише у випадку, якщо такий податковий борг виник внаслідок непереборної сили (форс-мажорних обставин), як це встановлено нормою пункту 4.1 Порядку №577. В інших випадках, передбачених пунктом 101.2 статті 101 ПК України , пунктом 2.1 розділу 2 Порядку №577, розгляд питання про списання безнадійного податкового боргу ініціюється контролюючими органами щоквартально та проводиться автоматично, без участі платника податків.
Апелянт зазначає, що такого ж висновку дійшли касаційні господарські та адміністративні суди , зокрема у постанові від 06.02.2018 року у справі К/9901/99/17, постанові від 04.09.2018 року у справі №813/4430/16, постанові від 09.07.2019 року у справі №0240/2269/18-а, постанові від 19.09.2019 року у справі №910/11620/18, постанові від 31.10.2019 року у справі №925/1242/15, постанові від 05.12.2019 року у справі №910/1678/19.
Також, вказує, що Закарпатський окружний адміністративний суд посилається на відсутність заяви ТзОВ «Вастон» до податкового органу про списання безнадійного податкового боргу, проте така заява міститься в матеріалах справи (додаток №6 до позовної заяви від 09.082019 року та в т. 1 а.с 14).
Разом з тим, податкові повідомлення –рішення від 08.09.2009 року №0002342307/1 та №0002352307/1, від  09.11.2009 року №0002342307/2 та №0002352307/2 аналогічного змісту.  Грошові зобов`язання, що визначені за цими податковими повідомленнями-рішеннями є тотожними, контролюючим органом змінено лише граничні строки їх сплати у зв`язку з розглядом скарг позивача. 
Просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов.
Головне управління ДПС у Закарпатській області у відзиві на апеляційну скаргу вказує, що судом вірно встановлено те, що у матеріалах справи відсутні докази про звернення позивача до Головного управління ДПС у Закарпатській області з документами, які підтверджують, що борг є безнадійним, а тому позовні вимоги є передчасними та не підлягають задоволенню, оскільки рішення керівником органу доходів і зборів про списання чи про відмову у списанні безнадійного податкового боргу позивача, у відповідності до п. 4.2 Порядку не приймалося.
Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду  - без змін.
Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд не в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ТзОВ «Вастон» (раніше назва - ТОВ «Нафто-Комерц» (далі - позивач) створене 03 грудня 1998 року, основним видом діяльності якого є торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами.
Позивач знаходиться на обліку в Головному управлінні ДФС у Закарпатській області, правонаступником якого є Головне управління ДПС у Закарпатській області у зв`язку із зміною місцезнаходження з 01 січня 2016 року.
У період з 27 квітня по 11 червня 2009 року посадовими особами ДПІ у Солом`янському районі міста Києва (до зміни місцезнаходження) проводилась планова виїзна перевірка позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01 січня 2008 року по 31 грудня 208 року.
В ході проведення вказаної перевірки виявлено порушення позивачем, про що складено акт від 17 червня 2009 року № 6985/23-07/25392930.
На підставі вказаного акту перевірки 20 січня 2010 року ДПІ у Солом`янському районі м. Києва прийнято податкові повідомлення - рішення, а саме:
- 0002352307/3, яким ТзОВ «Вастон» визначено суму податкового зобов`язання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) усього в сумі 5971302,00 грн., в тому числі за основним платежем 3980868,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 1990434,00 грн.;
- 0002342307/3, яким ТОВ «Вастон» визначено суму податкового зобов`язання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій усього в сумі 10002140,00 грн., в тому числі за основним платежем 5001070,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 5001070,00 грн.
Судом встановлено, що вищевказані податкові повідомлення - рішення були оскаржені позивачем до суду.
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2019 (реєстраційний номер рішення 83752727), залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23 грудня 2019 (реєстраційний номер постанови 86635499), по справі №802/814/14-а у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Вастон» до Державної податкової інспекції у Солом`янському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 20 січня 2010 року №0002352307/3 та №0002342307/3 відмовлено. 
Відповідно до підпункту 4.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Згідно з пунктом 101.1 статті 101 ПК України безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг, підлягає списанню.
У пункті 101.2 цієї статті під терміном «безнадійний податковий борг» розуміється, зокрема, податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений цим Кодексом (підпункт 101.2.3).
Пунктом 102.1 статті 102 ПК України визначено строк давності - 1095 календарних днів.
Відповідно до пункту 101.5 статті 101 ПК України контролюючі органи щокварталу здійснюють списання безнадійного податкового боргу.
Механізм списання безнадійного податкового боргу визначено Порядком № 577.
Відповідно до положень пунктів 3.1, 3.2 Порядку № 577 визначення суми безнадійного податкового боргу, що підлягає списанню контролюючим органом, здійснюється на підставі даних інформаційних систем органів доходів і зборів станом на день виникнення безнадійного податкового боргу. Днем виникнення безнадійного податкового боргу у випадку, визначеному в підпункті 3 пункту 2.1 розділу II цього Порядку (податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений статтею 102 ПК України) є дата прийняття рішення керівника контролюючого органу.
Згідно з приписами пунктів 4.3- 4.5 Порядку №577 у випадках, передбачених підпунктами 1, 2, 3, 5 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, орган доходів і зборів здійснює процедури щодо проведення списання безнадійного податкового боргу відповідно до вимог пункту 4.2 цього розділу. Структурний підрозділ органу доходів і зборів, до функцій якого належить списання безнадійного податкового боргу, здійснює таке списання щокварталу протягом двадцяти календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку, передбаченого для подання податкової декларації (розрахунку) за звітний (податковий) квартал. Рішення про списання безнадійного податкового боргу вноситься до інформаційних систем не пізніше наступного робочого дня після підписання такого рішення.
Отже, списання безнадійного податкового боргу, в тому числі податкового боргу, стосовно якого минув строк давності у 1095 днів, здійснюється контролюючим органом самостійно на підставі даних автоматизованої інформаційної системи станом на день виникнення безнадійного податкового боргу.
При цьому звернення платника податків про списання безнадійного податкового боргу є обов`язковим лише у випадку, якщо такий податковий борг виник внаслідок непереборної сили (форс-мажорних обставин), як це встановлено нормою пункту 4.1 Порядку № 577. 
В інших випадках, передбачених пунктом 101.2 статті 101 ПК України, пунктом 2.1 розділу II Порядку № 577, розгляд питання про списання безнадійного податкового боргу ініціюється контролюючими органами щоквартально та проводиться автоматично, без участі платника податків.
Аналогічний висновок щодо застосування пункту 101.5 статті 101 ПК України у подібних правовідносинах викладений у постанові Верховного Суду від 09 липня 2019 року у справі №0240/2269/18-а та постанові від 09 березня 2021 року у справі № 300/2353/19.
З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку, що спірний податковий борг слід кваліфікувати як безнадійний за ознакою збігу строку давності, протягом якого цей борг може бути стягнутий. Таким чином, з дня спливу 1095 днів з моменту виникнення податкового боргу у відповідача виник обов`язок щодо порушення за власною ініціативою розгляду питання про списання безнадійного податкового боргу. Невчинення контролюючим органом таких дій свідчить про його протиправну бездіяльність.
При цьому, колегія суддів зауважує, що податкові повідомлення –рішення від 20 січня 2010 року №0002342307/3 та №0002352307/3, прийняті за наслідками оскарження в адміністративному порядку податкових повідомлень-рішень від 01 липня 2009 року №00023423/07/0 та №00023523/07/0, так само як і податкові повідомлення-рішення від 08 вересня 2009 року №0002342307/1 та №0002352307/1, від 09 листопада 2009 року №0002342307/2 та №0002352307/2 є тотожними, що вбачається з рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 08.08.2019 у справі №802/814/14-а, яке набрало чинності та є преюдиційним в досліджуваних правовідносинах.
За таких обставин, суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права до встановлених обставин та дійшов помилкового висновку про те, що позовні вимоги є передчасними та не підлягають задоволенню, оскільки рішення керівником органу доходів і зборів про списання чи про відмову у списанні безнадійного податкового боргу позивача, у відповідності до п. 4.2 Порядку, не приймалося.
Колегія суддів також не бере до уваги висновки суду першої інстанції про втручання у дискреційні повноваження відповідача у разі зобов`язання його списати податковий борг ТзОВ «Вастон», виходячи з наступного.
Відповідно до Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи N (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Здійснюючи судочинство, Європейський суд з прав людини неодноразово аналізував межі, спосіб та законність застосування дискреційних повноважень національними органами, їх посадовими особами. Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини від 17 грудня 2004 року у справі «Педерсен і Бодсгор проти Данії» зазначено, що здійснюючи наглядову юрисдикцію, суд, не ставлячи своїм завданням підміняти компетентні національні органи, перевіряє, чи відповідають рішення національних держаних органів, які їх винесли з використанням свого дискреційного права, положенням Конвенції та Протоколів до неї.
Суд є правозастосовчим органом та не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.
Разом з тим, у рішенні Європейського суду з прав людини від 02 червня 2006 року у справі «Волохи проти України» при наданні оцінки повноваженням державних органів суд виходив з декількох ознак, зокрема щодо наявності дискреції. Так, суд вказав, що норма права є «передбачуваною», якщо вона сформульована з достатньою чіткістю, що дає змогу кожній особі - у разі потреби за допомогою відповідної консультації - регулювати свою поведінку. «…надання правової дискреції органам виконавчої влади у вигляді необмежених повноважень було б несумісним з принципом верховенства права. Отже, закон має з достатньою чіткістю визначати межі такої дискреції, наданої компетентним органам, і порядок її здійснення, з урахуванням законної мети даного заходу, щоб забезпечити особі належний захист від свавільного втручання».
Отже, як видно з наведених судових рішень, під дискреційним повноваженням слід розуміти компетенцію суб`єкта владних повноважень на прийняття самостійного рішення в межах, визначених законодавством, та з у рахуванням принципу верховенства права.
Верховний Суд звертає увагу на те, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.
У пункті 145 рішення від 15.11.96 у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.
Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 05 квітня 2005 року).
Отже, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.
З огляду на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що оскільки борг ТзОВ «Вастон» є безнадійним, відмова відповідача у списанні податкового боргу позивачу є протиправною та можливості прийняття відповідачем альтернативного рішення законодавством не встановлено, то зобов`язання відповідача саме в особі Головного управління ДПС в Закарпатській області, як належного відповідача, списати такий безнадійний борг є ефективним способом захисту в межах спірних правовідносин, який виключає подальше звернення позивача до суду за захистом порушених прав.
З огляду на наведене, апеляційний суд вважає, що висновки суду першої інстанції ґрунтуються на неправильному застосуванні норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового про задоволення позовних вимог.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Виходячи з наведеного апеляційний суд приходить до висновку про необхідність стягнення на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Вастон» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Закарпатській області на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Вастон» судові витрати у розмірі 4802 (чотири тисяці) гривень 50 копійок.

Керуючись ст.ст. 308, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

                                                            постановив:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Вастон» задовольнити.
Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2020 року у справі № 260/1450/19 скасувати і прийняти постанову, якою адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Вастон» до Головного управління ДФС у м.Києві, Головного управління ДПС у м.Києві, Головного управління ДФС у Закарпатській області, Головного управління ДПС у Закарпатській області про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС в Закарпатській області (код ЄДРПОУ: 44106694) щодо несписання безнадійного податкового боргу, який виник у товариства з обмеженою відповідальністю «Вастон» з податкових повідомлень – рішень від 20 січня 2010 року №0002352307/3 та №0002342307/3.
Зобов`язати Головне управління ДПС в Закарпатській області (код ЄДРПОУ: 44106694) прийняти рішення про списання безнадійного податкового боргу товариства з обмеженою відповідальністю «Вастон»,  який виник з податкових повідомлень – рішень від 20 січня 2010 року  №0002352307/3 та №0002342307/3.
В задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Закарпатській області (ЄДРПОУ: 44106694) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Вастон» (ЄДРПОУ: 25392930) судові витрати у розмірі 4802 (чотири тисячі) гривень 50 копійок.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя	 	І. М. Обрізко 	
судді	 	Т. В. Онишкевич 	
 	 	Р. П. Сеник  	
Повне судове рішення складено 30.04.2021