ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 755/19655/20                                                                  Суддя (судді) першої інстанції: Катющенко В.П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  14 травня 2021 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого:           Бєлової Л.В.
суддів:                     Аліменка В.О., Безименної Н.В.   

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 04 березня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2020 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом, у якому просив:
- скасувати постанову від 13 грудня 2020 року серії ЕАН № 3550466 про адміністративне правопорушення за частиною першою  статті 122 КУпАП  у відношенні ОСОБА_1 , а справу - закрити за відсутністю складу правопорушення. 
Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 04 березня 2021 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивачем подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що висновки, викладені в рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт наполягає, що доданими до позову фотознімками підтверджується відсутність на перехресті бульвару Ігоря Шамо та вулиці Ентузіастів дорожньої розмітки (стоп-лінії) чи дорожнього знаку 5.62. 
Відповідно до статті 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 13 грудня 2020 року інспектором сержантом поліції Управління патрульної поліції в м. Києві Власюк О.П. відносно позивача було складено постанову серії ЕАН № 3550466 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, згідно із якою на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2  ст. 122 КУпАП, у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.
Зі змісту вказаної постанови убачається, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Peugeot 301 реєстраційний номер НОМЕР_1 13 грудня 2020 року о 12:34:24, м. Київ, вул. Ентузіастів, проїхав регульований пішохідний перехід на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3.е.  ПДР  - порушення проїзду на заборонний червоний сигнал або миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух. 
Вважаючи постанову про адміністративне правопорушення протиправною, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.
Суд першої інстанції у задоволенні адміністративного позову відмовив та зазначив, що із доданих до позовної заяви фотографій місцевості, убачається, що на проїзній частині по вулиці Ентузіастів, куди позивач здійснив рух ліворуч, повертаючи з бульвару І. Шамо, перед світлофором наявна дорожня розмітка 1.12 (стоп-лінія) та наявний пішохідних перехід, який регулюється сигналом світлофору.
З огляду на це суд першої інстанції зазначив, що інспектор сержант поліції Управління патрульної поліції в м. Києві Власюк О.П. при складанні відносно позивача постанови від 13.12.2020 р. серії ЕАН № 3550466 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, діяла виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначений чинним законодавством, а постанова винесена з дотриманням всіх вимог встановлених  КУпАП, що є підставою для відмови у задоволенні позову. 
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до ст. ст.  1  та  13 Закону України «Про Національну поліцію»  поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Систему поліції складають центральний орган управління поліцією та територіальні органи поліції. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.
З метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі,  наказом № 1395 від 07.11.2015 року МВС України  затверджено відповідну Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
Відповідно до п. 4 Розділу І, п. 2 Розділу III Інструкції, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу; постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачена, зокрема, приписами ч. 2  ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.
Відповідно до ч. 4  ст. 258 КУпАП  у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог  статті 283 цього Кодексу.
Так, ч. ч. 9, 10 Розділ ІІІ Інструкції передбачено, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається  КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка. Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно ч.ч. 1, 2 розділу ІV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення. Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати  статті 283 КУпАП.
Статтею 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення  визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 р. № 3353-XII    вказано, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього  Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Пунктом 1.3  Правил дорожнього руху  затверджених  Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306  (далі -  ПДР) зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Відповідно до частини 2  статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення  порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.
Пунктами в), г) 8.7.3  Правил дорожнього руху, затверджених  постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року N 1306, встановлено, що зелений миготливий сигнал світлофора дозволяє рух, але інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух. Жовтий сигнал світлофору забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.
Відповідно до п. 16.8.  ПДР  України, водій, який виїхав на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, повинен виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді. Проте, якщо на перехрестях перед світлофорами на шляху руху водія є дорожня розмітка 1.12 (стоп-лінія) або дорожній знак 5.62, він повинен керуватися сигналами кожного світлофора.
Як вказує позивач, 13 грудня 2020 року він здійснював поворот з бульвару Ігоря Шамо на вул. Ентузіастів, при виїзді з бульвару Ігоря Шамо горіло зелене світло, і в цей же час на світлофорі по ліву сторону на вул. Ентузіастів горіло червоне світло. 
При цьому, позивач наголошує, що на перехресті відсутня дорожня розмітка 1.12 (стоп-лінія) або дорожній знак 5.62, тому в даному випадку ним не було порушено правила дорожнього руху, оскільки йому дозволено виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді згідно з п. 16.8.  ПДР  України.
Так, колегія суддів, дослідивши матеріали фотознімків, наданих позивачем до позовної заяви (а.с. 10-12), вважає за необхідне вказати, що наданими фото підтверджується, що на перехресті бульвару Ігоря Шамо на вул. Ентузіастів дійсно відсутня як дорожня дорожня розмітка 1.12 (стоп-лінія), так і дорожній знак 5.62.
Відсутність на перехресті бульвару Ігоря Шамо та вул. Ентузіастів дорожньої розмітки 1.12 (стоп-лінія) або дорожнього знаку 5.62 свідчить про дотримання позивачем правил, передбачених п. 16.8.  ПДР  України. 
Вищевикладене, зокрема, надані позивачем фотознімки, вказують на помилковість висновків суду першої інстанції про наявність дорожньої розмітки 1.12 (стоп-лінія), що, в свою чергу, свідчить про відсутність в діях позивача порушення п. 8.7.3.е.  ПДР, оскільки в спірних правовідносинах позивач дотримувався приписів, передачених п. 16.8.  ПДР  України. 
Відповідно до частини першої  статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених  статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частини друга  статті 77 КАС України).
У даній справі відповідачем не було виконано обов`язок доказування, передбачений вищевказаними положеннями процесуального законодавства, оскільки в матеріалах справи відсутній як відзив на позовну заяву, так і відсутні будь-які докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2  ст. 122 КУпАП. 
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до п.2 ч. 8  ст. 294 КУпАП  за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити 
Статтею 286 Кодексу адміністративного судочинства України визначено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності. 
Відповідно до частини першої статті 271 Кодексу адміністративного судочинства України,  у справах, визначених  статтями 273-277,  280-289  цього Кодексу, суд проголошує повне судове рішення.
Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України  та судову практику, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення.
Так, відповідно до частини шостої  статті 139 КАС України,  якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до частини першої  статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього      Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до частини першої  статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з частиною третьою  статті 132 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Частиною сьомою  статті 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку     з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
З матеріалів справи вбачається, що позивачем при поданні позовної заяви     сплачено судовий збір згідно з меморіальним ордером № МВ98356297 від 18 лютого 2021 року у розмірі 420,40 грн. (а.с. 23) та за подання апеляційної скарги згідно з меморіальним ордером № МВ11661609 від 06 квітня 2021 року у розмірі 908,00 грн.
А тому, з огляду на задоволення позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку, що понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції у загальному розмірі 1  328,40 грн. 
Згідно з положеннями  статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до вимог частини четвертої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права.
Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції - скасуванню, з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог. 
Керуючись ст.  243,  315,  317,  322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 04 березня 2021 року - задовольнити повністю. 
Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 04 березня 2021 року - скасувати.
Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити повністю.
Скасувати постанову Інспектора роти №3 батальйону №3 УПП в м. Києві Власюк Олександри Павлівни серії ЕАН № 3550466 від 13 грудня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2  ст. 122 КУпАП України.
Справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2  ст. 122 КУпАП  відносно ОСОБА_1 - закрити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (адреса: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, код ЄДРПОУ 40108646) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 ), витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в загальній сумі 1  328 (одна тисяча триста двадцять вісім) грн. 40 коп.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.  
Повний текст постанови складено 14 травня 2021 року.

Головуючий суддя                                                                        Л.В. Бєлова

Судді                                                                                              В.О. Аліменко, 

                                                                                                       Н.В. Безименна