П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

28 квітня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 420/7367/20	
Головуючий в 1 інстанції: Бутенко А.В.
          
Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі: 
Головуючого:          Градовського Ю.М.
суддів:          Крусяна А.В.,
          Яковлєва О.В.
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 5 жовтня 2020р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:
У серпні 2020р. ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до В/ч НОМЕР_1 , в якому просив - Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати індексації грошового забезпечення позивачу за період з 31.03.2017 року по 02.10.2017року включно.
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 31.03.2017р. по 2.10.2017р. включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - січень 2008р..
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що він з 31.03.2017р. по 2.10.2017р. проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 .
У період проходження військової служби, нарахування грошового забезпечення відповідачем здійснювалося не в повному обсязі, а саме у період з 31.03.2017р. по 2.10.2017р. не в повному розмірі нараховувалася та виплачувалась індексація грошового забезпечення, яка є однією із основних гарантій щодо плати праці, у зв`язку зі зростанням споживчих цін, є обов`язковим для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи. Індексація грошового забезпечення не виплачена станом і на день подання позову.
9 грудня 2019р. позивачем було надіслано поштою заяву до В/ч НОМЕР_2 з проханням виплатити індексацію грошового забезпечення. Проте, у відповіді військової частини НОМЕР_2 було зазначено, що В/ч НОМЕР_2 перебувала на грошовому забезпеченні у В/ч НОМЕР_1 .
13 січня 2020р. позивачем було надіслано поштою заяву до В/ч НОМЕР_1 з проханням виплатити індексацію грошового забезпечення. 
Не отримавши, у визначений законодавством термін, відповіді позивач звернувся до суду.
Позивач зазначив, що зазначені дії є протиправними та такими, що порушують встановлене ст.43 Конституції України право на заробітну плату не нижчу від визначеної законом.
Посилаючись на вказане просив позов задовольнити.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 5 жовтня 2020р. позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати в повному обсязі ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 31.03.2017р. по 2.10.2017р. включно.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 31.03.2017р. по 2.10.2017р. включно.
В іншій частині позовних вимог - відмовлено.
В апеляційній скарзі в/ч НОМЕР_1 , посилаючись на порушення норм права, просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.
Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці і проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб-роботодавців, в тому числі і військових частин. 
Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.
Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що з 31.03.2017р. по 2.10.2017р. проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 .
У період проходження військової служби нарахування грошового забезпечення відповідачем здійснювалося не в повному обсязі, а саме: у період з 31.03.2017р. по 2.102.017р. не в повному розмірі нараховувалася та виплачувалася індексація грошового забезпечення, яка є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці і її проведення, у зв`язку зі зростанням споживчих цін, є обов`язковим для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи. Індексація грошового забезпечення не виплачена станом і на день подання позову.
9 грудня 2019р. позивачем було надіслано поштою заяву до військової частини НОМЕР_2 з проханням виплатити індексацію грошового забезпечення. Проте у відповіді військової частини НОМЕР_2 було зазначено, що військова частина НОМЕР_2 перебувала на грошовому забезпеченні у військової частини НОМЕР_1 (Додаток №1 до позовної заяви).
13 січня 2020р. позивачем було надіслано поштою заяву до військової частини НОМЕР_1 з проханням виплатити індексацію грошового забезпечення.
15 січня 2020р. представником В/ч НОМЕР_1 отримано заяву, що підтверджується повідомленням про вручення (Додаток №2 до позовної заяви). У визначений законодавством термін відповідь військовою частиною надана не була.
Не погоджуючись з діями відповідача щодо виплати не в повному обсязі індексації грошового забезпечення за період з 31.03.2017р. по 2.10.2017р. включно, позивач звернувся до суду із даним позовом.
Перевіряючи правомірність та законність дій військової частини щодо ненарахування та невиплаті позивачу індексації грошового забезпечення у спірний період, з урахуванням підстав, за якими позивач пов`язує їх протиправність, колегія судів виходить з наступного.
Приписами ст.43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначено ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення» за №1282-ХІІ від 3.07.1991р. (надалі - Закон №1282).
Положеннями ст.2 Закону №1282-ХІІ встановлено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
У відповідності до ст.4 Закону №1282-ХІІ індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103%.
За правилами ст.5 Закону №1282-ХІІ, підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України. Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.
Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, визначені Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою КМУ за №1078 від 17.07.2003р..
Згідно з п.1-1 цього Порядку підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.
Відповідно до п.6 зазначеного Порядку виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.
Аналізуючи вищевикладене, судова колегія зазначає, що індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. Відповідно до вимог діючих нормативно-правових актів, проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.
У справі «Кечко проти України» (Заява №63134/00) Європейський суд з прав людини наголосив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними (п.23). Тобто, коли соціальна чи інша подібна виплата закріплена законом, має виплачуватися на основі чітких і об`єктивних критеріїв і якщо людина очевидно підходить під ці критерії - це породжує у такої людини виправдане очікування в розумінні ст.1 Першого протоколу.
За таких обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що відповідач протиправно не нарахував та не виплатив ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 31.03.2017р. по 2.10.2017р.
Надаючи правову оцінку рішення суду в частині   зобов`язання В/ч НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 31.03.2017р. по 2.10.2017р. включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - січень 2008р., колегія суддів виходить погоджується з висновком суду першої інстанції, що захисту підлягають вже порушені права, свободи та інтереси особи, а не ті, яке можуть бути порушені у майбутньому.
Рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні суд приймає у справах, де відповідач допустив неправомірні дії за умови обов`язку вчинити певну дію. В цьому випадку суд повинен зазначити, яку саме дію повинен вчинити відповідач, але не може втручатися в його компетенцію.
Таким чином, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що застосування базового місяця, в якому значення індексу споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків, належить до компетенції В/ч НОМЕР_1 , якою відповідні нарахування не здійснювались в зв`язку із зміною підпорядкування, відсутністю такого обов`язку у період служби позивача та бездіяльності якої судом не встановлено.
За таких обставин, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, керуючись положеннями ч.2 ст.9 КАС України, про зобов`язання В/ч НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 31.03.2017р. по 2.10.2017р. включно, оскільки остання є похідною від визнаної судом протиправними дій відповідача.
В доводах апеляційної скарги апелянт посилався на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті. 
За таких обставин, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для його скасування.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.311, 315, 316, 322 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 – залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 5 жовтня 2020р. – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту постановлення, остаточна та оскарженню не підлягає.

Головуючий:                                                                                Ю.М.Градовський

Судді:                                                                                          А.В.Крусян

                                                                                                      О.В.Яковлєв