СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
проспект Незалежності, 13, місто Харків, 61058

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" червня 2021 р.                                                                           Справа № 922/436/21  

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Істоміна О.А., суддя Пелипенко Н.М., суддя  Попков Д.О. 
секретар судового засідання Полупан Ю.В.
за участю представників:
позивача – Товкес Н.Г., положення про департамент інформаційно-правового забезпечення комунального підприємства "Міський інформаційний центр"   б/н   від 25.05.2020,  
відповідача – не з`явився 

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Комунального підприємства “Міський інформаційний центр” (вх. №1406Х/3) на рішення Господарського суду Харківської області від 16.04.2021 у справі №922/436/21 (суддя Ємельянова О.О., повний текст рішення підписано 16.04.2021)
за позовом  Комунального підприємства “Міський інформаційний центр”, м.Харків   
до Товариства з обмеженою відповідальністю “Юридична фірма “Альтаир”, м.Харків     
про стягнення 6.566,97 грн, - 
ВСТАНОВИЛА:

Комунальне підприємство “Міський інформаційний центр” звернулось до Господарського суду Харківської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “Юридична фірма “Альтаир” про стягнення грошових коштів за договором №2821 від 03.04.2019 року у сумі 6.566, 97 грн, з яких: заборгованість за щомісячне користування місцем у розмірі 803,47 грн, пеня за несплату платежів у розмірі 155,73 грн, 3% річних від простроченої суми у розмірі 31,32 грн, індекс інфляції за весь час прострочення у розмірі 41,71 грн., неустойка за прострочення повернення місця за період з 17.11.2019 по 29.06.2020 у розмірі 5.534, 74 грн. Також до стягнення заявлені судові витрати у розмірі 2.270,00 грн.
Рішенням Господарського суду Харківської області від 16.04.2021 в задоволенні позовних вимог відмовлено.
Позивач, КП “Міський інформаційний центр”, з вказаним рішенням місцевого господарського суду не погодився, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати зазначене рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, заявник посилається на те, що на його думку суд першої інстанції, приймаючи оскаржуване рішення, неповно з`ясував обставини, що  мають значення для справи, а також неправильно застосував норми матеріального права. Також позивач просить розглядати справу (апеляційну скаргу) у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Відповідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.05.2021 сформовано склад колегії суддів Східного апеляційного господарського суду: головуючий суддя Істоміна О.А., судді Попков Д.О., Стойка О.В.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 12.05.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою КП “Міський інформаційний центр”, надано строк для надання відзиву на апеляційну скаргу та призначено її до розгляду на 03.06.2021 з урахуванням приписів ч.10 ст.270 Господарського процесуального кодексу України.
Відповідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.06.2021 року у зв`язку з відпусткою судді Стойка О.В сформовано склад колегії суддів Східного апеляційного господарського суду: головуючий суддя Істоміна О.А., судді Пелипенко Н.М., Попков Д.О.
02.06.2021 на електрону адресу Східного апеляційного господарського суду від відповідача ТОВ «Юридична фірма «Альтаир» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (вх.№6393), в якому відповідач просить відкласти судове засідання у справі №922/436/21, призначене на 03.06.2021 о 12:00 на іншу дату та час. Обґрунтовуючи заявлене клопотання відповідач посилається на те, що не отримав ні апеляційну скаргу, ні ухвалу апеляційного господарського суду про призначення справи до розгляду, а  текст апеляційної скарги представник відповідача зміг отримати лише 31.05.2021 під час ознайомлення з матеріалами справи і відповідачу потрібен час для складання відзиву на апеляційну скаргу. При цьому, адвоката Коваль А.М., який здійснює представництво ТОВ «Юридична фірма «Альтаир» у цій справі, станом на подання цього клопотання не має можливості прийняти участь у судовому засіданні призначеному на 03.06.2021 через хворобу. 
Розглянувши в ході судового засідання заявлене відповідачем клопотання, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про залишення його без задоволення з огляду на таке. 
Відповідно до ч.1  ст.273 Господарського процесуального кодексу України  строк розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції обмежений шестидесятиденним строком з моменту відкриття апеляційного провадження у справі. 
Відкладення розгляду справи є правом суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. 
В той же час, у наданому клопотанні заявником жодним чином не обґрунтовано, які саме обставини підлягають встановленню та з`ясуванню саме у судовому засіданні та    потребують присутності сторін. 
При цьому суд враховує, що відповідно до частини 1    статті 17 Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»    суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Слухання не вимагається, коли немає сумнівів щодо переконливості чи оскаржуваних фактів, які вимагають слухання, і суд може справедливо і обґрунтовано винести рішення на основі подань сторін та інших письмових матеріалів (рішення ЄСПЛ у справах «Dory v. Sweden» («Дерю проти Швеції»); «Saccoccia v. Austria» («Саккочча проти Австрії»).
Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення Європейського суду з прав людини у справі “Каракуця проти України”).
Таким чином, особа, яка добросовісно користується наданими законом процесуальними правами, зобов`язана слідкувати за перебігом розгляду справи.
Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25.05.2018 у справі №925/125/14.
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини як джерело права та зважаючи на відсутність необхідності надання сторонами у судовому засіданні    відповідних пояснень, колегія суддів, користуючись наданим суду правом, не вбачає правових підстав для задоволення клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи.
Таким чином, колегія суддів апеляційного господарського суду з урахуванням частини першої та пункту 1 частини третьої статті 202 Господарського процесуального кодексу України   вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, оскільки явка у судове засідання не визнавалася обов`язковою, а в матеріалах справи міститься достатньо доказів для прийняття рішення.
Представник позивача в ході судового засідання підтримав доводи, наведені в апеляційній скарзі, просив її задовольнити та скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 16.04.2021.
Заслухавши в судовому засіданні доповідь судді-доповідача, розглянувши матеріали справи, доводи в обґрунтування апеляційної скарги, в межах вимог, передбачених ст. 269 ГПК України, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.
Як зазначає позивач, 03.04.2019 між КП “Міський інформаційний центр” (позивач по справі) та ТОВ “Юридична фірма “Альтаир”  (користувач, відповідач по справі) укладено договір №2821 про надання у користування місць, які перебувають у комунальній власності, для розташування спеціальних конструкцій, умовами якого сторони погодили, що КП “Міський інформаційний центр” надає користувачу у користування місця, які перебувають у комунальній власності, для розташування спеціальних конструкцій, згідно додатку №1, який є невід`ємною частиною договору та згідно акту приймання-передачі строком з 03.04.2019 по 30.06.2020 (розділ 1-2 договору). Договір набирає чинності з 03.04.2019 та діє до 30.06.2020 (п. 2.1).
Іншими умовами договору сторони домовились про наступне:
- користувач зобов`язується, щомісяця не пізніше 10 числа, наступного за місяцем, у якому була надана послуга щодо використання місць, підписувати і направляти КП “Міський інформаційний центр” акти виконаних робіт (послуг) за договором або мотивовану відмову від їх підписання (п. 3.4.4.);
- розмір плати за користування всіма місцями, які надані у користування за цим договором, згідно додатку №1 складає 291,60 грн. на місяць, ПДВ - 20% складає 58,32 грн, загальний розмір плати (з ПДВ) 349,92 грн. (п. 4.1.);
- якщо на момент набрання чинності договором користувач не має дозволу (дозволів) на розміщення зовнішньої реклами, у такому разі з дня набрання чинності цим договором і до отримання дозволів (дозволу) на розміщення зовнішньої реклами  на спеціальних конструкціях, які встановлені на місцях, наданих за цим договором (в період дії пріоритету на місце), користувач щомісяця  вносить плату за користування зазначеними місцями у розмірі 25% від розміру плати за використання відповідних місць (з ПДВ), встановленої додатком №1 до цього договору, що становить суму у розмірі 72,90 грн (без ПДВ) на місяць, ПДВ - 20% становить 14,58 грн, загальний розмір плати (з ПДВ) 87,48 грн (п. 4.2.);
- у разі продовження строку дії пріоритету на місця, надані у користування за цим договором, на підставі письмового звернення користувача до робочого органу та/або отримання дозволу на розміщення зовнішньої реклами на спеціальних конструкціях, які встановлюються на місцях, наданих за договором, плата за використання зазначених місць (з ПДВ), встановлена додатком №1 цього договору сплачується у повному розмірі (п. 4.3.);
- внесення плати за користування місцями, передбаченої пунктами 4.1., 4.2. договору, здійснюється не пізніше  останнього дня поточного місяця, за який проводиться оплата (п. 4.5);
- днем оплати за цим договором вважається день зарахування грошових коштів на розрахунковий рахунок КП “Міський інформаційний центр” у встановленому договором строк (п.4.6);
- протягом семи календарних днів після припинення дії договору на будь-яких підставах, передбачених пунктами 8.1., 8.3. договору, або з дати виключення місць з переліку місць, які надаються “користувачу” для розташування спеціальних конструкцій та розміру плати за їх користування (додаток №1), користувач” зобов`язаний звільнити надані в користування місця і передати їх позивача. Повернення місць, наданих в користування, здійснюється “користувачем” на підставі актів прийому-передачі, які складаються “користувачем” та підписуються уповноваженими представниками позивача і “користувача” (п. 5.1);
- місця вважаються фактично повернутими позивачу з моменту підписання актів прийому-передачі. Акт прийому-передачі місця підписується позивачем після надання “користувачем” фото місця демонтованої спеціальної конструкції, а у разі неможливості визначення стану місця по наданим фотознімкам, після виїзду представника позивача на місце розташування спеціальної конструкції. У випадку неналежного стану місця розташування спеціальної конструкції (засмічення території, пошкодження місць, наявності фундаменту конструкції тощо) акт прийому-передачі місця з боку позивача не підписується, а складається Акт огляду місця з зазначенням виявлених порушень. Повторний виїзд представника позивача на місце розташування спеціальної конструкції здійснюється після усунення порушень, що зазначені в акті огляду місця, за рахунок «користувача» (п. 5.2);
- у разі припинення дії договору на підставах, передбачених підпунктом 8.1.5. пункту 8.1. розділу 8 цього договору, місця вважаються повернутими позивачу без підписання акту прийому-передачі місць (місця), у випадку якщо спеціальні конструкції або їх частини на місцях, переданих за цим договором (в частині конкретних місць) не були встановлені (п. 5.4);
- за несплату, несвоєчасну або неповну сплату платежів, передбачених розділом 4 договору, користувач сплачує позивачу пеню у розмір подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого (або не повністю сплаченого) платежу за кожен день прострочення (п. 6.1);
- у разі прострочення повернення місць, наданих у користування, “користувач” сплачує позивачу неустойку, яка складає 7% від розміру плати за користування неповернутим місцем, встановленої додатком №1 цього договору (з ПДВ), за кожен день затримки повернення вказаного місця” (п. 6.2);
- користувач який прострочив виконання грошового зобов`язання, передбаченого пунктами 4.1.- 4.4. цього договору, зобов`язаний сплатити позивачу суму боргу з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми (п. 6.9).
На виконання вищеописаного договору 03.04.2019 між сторонами підписано акт прийому-передачі місць, які перебувають у комунальній власності, для розташування спеціальних конструкцій, а також  додаток №1, відповідно до якого, адреса розташування спеціальних конструкцій вул.Дмитрівська - вул.Благовіщенська, 30, розмір оплати за використання місць складає суму у розмірі 249,92 грн. 
21.10.2019 позивач на адресу відповідача направив повідомлення №2991/0/2-119 про необхідність ТОВ «Юридична фірма «Альтаир» сплатити заборгованість в сумі 698,49 грн, що утворилася станом на 17.10.2019 за спірним договором.  
31.10.2019 позивач направив на адресу відповідача лист №3126/0/2-19, в якому повідомив щодо заборгованості утвореної за договором №2821 від 03.04.2019 у розмірі 708,12 грн  станом на 31.10.2019 з вимогою її сплати. У разі невиконання вимог щодо сплати, та керуючись пунктом 8.12, на виконання пункту 8.2 договору, повідомив про припинення дії договору через 10 днів з дати відправлення даного листа. 
Тож, за твердженням позивача договір №2821 від 03.04.2019 вважається таким, що припинив свою дію з 19.11.2019.
13.02.2020 на адресу відповідача направлено претензію щодо сплати заборгованості за договором, та про повернення за актом приймання - передачі місця, що знаходяться у комунальній власності. 
За твердженнями позивача, відповідач порушив своє зобов`язання за договором щодо оплати, у зв`язку з чим, у нього утворилась заборгованість за щомісячне користування місцем за цим договором, що стало причиною звернення із відповідним позовом до суду.
Неналежне виконання ТОВ «Юридичної фірми «Альтаир» грошових зобов`язань з оплати за місце, надане у користування, а саме не сплачував платежі, передбачені розділом 4 договору, за вересень, жовтень та листопад 2019 року за спірним договором №2821 від 03.04.2019, стало підставою для звернення   КП “Міський інформаційний центр” до господарського суду з позовом про стягнення з відповідача:
- заборгованості за щомісячне користування місцем у розмірі 803,47 грн, 
- пені за несплату платежів у розмірі 155,73 грн, 
- 3% річних від простроченої суми у розмірі 31,32 грн, 
- індекс інфляції за весь час прострочення у розмірі 41,71 грн, 
- неустойки за прострочення повернення місця у розмірі 5.534,74 грн за період з 17.11.2019 по 29.06.2020.
Господарський суд, приймаючи рішення про задоволенні позовних вимог, дійшов висновку, що договір є таким, що припинив свою дію - 01.07.2019, оскільки  пріоритет було встановлено довідкою №852 від 01.04.2019 строком всього на 3 місяці, у зв`язку із чим, у позивача відсутні правові підстави для стягнення з відповідача грошових коштів за договором №2821 від 03.04.2019 у сумі 6.566,97 грн. Крім того, позивачем не надано до суду доказів на підтвердження заявлених позовних вимог, а саме щодо надання відповідачу дозволу у відповідності до вимог пункту 2 рішення виконавчого комітету Харківської міської ради №482 від 26.06.2019, та продовження строку дії пріоритету на місця, наданого у користування за спірним договором, як то передбачено Правилами розміщення зовнішньої реклами у місті Харкові.
Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи, враховуючи підстави та предмет позову, колегія суддів не погоджується з висновком господарського суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, зважаючи на наступні підстави.
Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. 
Договір - це категорія цивільного права, яка визначається як домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. До зобов`язань, що виникають з договорів, застосовуються загальні положення про зобов`язання, якщо інше не випливає із закону або самого договору. Як і будь-який правочин, він є вольовим актом, оскільки виражає спільну волю сторін, що втілюється у договорі. Змістом договору є, власне, ті умови, на яких сторони погоджуються виконувати договір, і вони мають дотримуватися взятих на себе зобов`язань.
Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. 
До кола обставин, що підлягають дослідженню та встановленню у даній справі, належать такі питання:
- щодо надання підприємству відповідача пріоритету на розміщення спеціальної конструкції більше ніж три місяці, тобто після 01.07.2019;
- щодо дати припинення дії спірного договору з огляду на надання пріоритету на розміщення спеціальної конструкції після 01.07.2019, та, як слідство наявність підстав для стягнення заборгованості.
Статтею 143 Конституції України встановлено, що територіальні громади села, селища, а безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності. Органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території (ст. 144).
Згідно з положеннями частини 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування» до виключної компетенції міської ради належить прийняття рішень про передачу іншим органам окремих повноважень щодо управління майном, яке належить до комунальної власності відповідної територіальної громади, визначення меж цих повноважень та умов їх здійснення.
Рішенням Харківської міської ради VI сесії XXIV скликання від 25.09.2002 «Про створення комунального підприємства «Міський інформаційний центр» було створено Комунальне підприємство «Міський інформаційний центр», якому делеговано повноваження з надання в користування розповсюджувачам зовнішньої реклами місць, що знаходяться у комунальній власності територіальної громади міста Харкова, для розташування спеціальних конструкцій.
Розміщення зовнішньої реклами на території міста Харкова здійснюється на підставі Закону України «Про рекламу» від 03.07.1996 (із змінами та доповненнями), постанови Кабінету Міністрів України від 29.12.2003 за №2067 «Про затвердження Типових правил розміщення зовнішньої реклами», рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 02.10.2013 за №609 «Про затвердження Правил розміщення зовнішньої реклами у місті Харкові», Рішення 45 сесії Харківської міської ради 5 скликання «Про затвердження Примірного договору про надання в користування місць, які перебувають у комунальній власності, для розташування спеціальних конструкцій» від 23.06.2010 №181/10 із змінами та доповненнями; Рішення 45 сесії Харківської міської ради 5 скликання від 23.06.2010 №183/10 «Про затвердження Порядку надання в користування місць, які перебувають у комунальній власності, для розташування спеціальних конструкцій», та інших нормативних актів чинного законодавства. 
Відповідно до п.1 ст.16 Закону України «Про рекламу» розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах провадиться на підставі дозволів що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, та в порядку, встановленому цими органами на підставі Типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. 
Так, згідно з п.З Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2003 №2067, зовнішня реклама розміщується на підставі дозволів та у порядку, встановленому виконавчими органами міських, селищних, міських рад відповідно до цих Правил. 
Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 02.10.2013 «Про затвердження Правил розміщення зовнішньої реклами у місті Харкові» (із змінами та доповненнями) було затверджено Правила розміщення зовнішньої реклами у місті Харкові, якими передбачено наступні положення:
- робочим органом визначено відділ реклами Департаменту контролю Харківської міської ради, на який покладено функції щодо регулювання діяльності у сфері розміщення зовнішньої реклами у місті Харкові. Центром надання адміністративних послуг міста Харкова є постійно діючий робочий орган Харківської міської ради, в якому надаються адміністративні послуги через адміністратора шляхом його взаємодії з суб`єктами надання адміністративних послуг (п. 2.1 Правил);
- до повноважень робочого органу належать, зокрема: прийняття рішень про встановлення пріоритету заявника на місце розташування рекламного засобу, продовження строку, на який встановлено зазначений пріоритет, або про відмову у встановленні такого пріоритету; видача дозволів розповсюджувачам зовнішньої реклами на підставі рішень виконавчого комітету Харківської міської ради, та інші (п. 3.3 Правил);
- розміщення зовнішньої реклами у місті Харкові здійснюється на підставі дозволів, які видаються робочим органом на підставі рішень виконавчого комітету Харківської міської ради (п.4.1 Правил).
- для одержання дозволу заявник або уповноважена ним особа подає адміністратору в приміщенні Центру надання адміністративних послуг заяву за формою з додатком 1 (п.п.6.1.1 Правил); 
- робочий орган протягом трьох днів із дня отримання документів від адміністратора, реєструє заяву та додані до неї документи в журналі реєстрації заяв та дозволів на розміщення зовнішньої реклами. Протягом п`яти днів з дати реєстрації робочий орган перевіряє місце розташування рекламного засобу, зазначене в заяві, на предмет наявності на це місце пріоритету іншого заявника або надання на заявлене місце зареєстрованого в установленому порядку дозволу. Після перевірки місця керівник робочого органу приймає рішення про встановлення за заявником пріоритету на заявлене місце або про відмову у встановленні пріоритету (п.п.6.1.4 Правил).
- рішення про встановлення за заявником пріоритету оформлюється довідкою робочого органу, яка підписується керівником робочого органу (п.п.6.1.5 Правил);
- у разі прийняття рішення про встановлення пріоритету робочий орган передає адміністратору довідку про встановлення пріоритету та два примірники дозволу (бланки) за формою згідно з додатком 2, для оформлення заявником (п.п.6.1.6 Правил);
- пріоритет заявника на місце розташування рекламного засобу встановлюються строком на три місяці з дати прийняття керівником робочого органу відповідного рішення. 
Строк встановлення пріоритету на місце розташування рекламного засобу може бути продовжений керівником робочого органу не більше ніж на три місяці у разі письмового звернення заявника щодо продовження строку оформлення. 
У разі продовження робочим органом строку оформлення дозволу з підстав, передбачених підпунктами «а» і «б» абзацу 2 цього пункту, робочий орган не пізніше наступного робочого дня з дня прийняття відповідного рішення керівником робочого органу направляє письмове повідомлення про це адміністратору, який не пізніше наступного робочого дня з дня отримання письмового повідомлення від робочого органу повідомляє заявника (п.п.6.1.8 Правил);
- протягом п`яти днів із дати отримання заявником рішення про встановлення пріоритету на місце розташування рекламного засобу, продовження строку, на який встановлено зазначений пріоритет, заявник подає адміністратору належним чином засвідчену копію укладеного ним договору на тимчасове користування місцем та копію документа, який підтверджує внесення відповідної плати. Адміністратор передає робочому органу документи, що дійшли, у день їх надходження або протягом наступного робочого дня (п.п.6.1.15 Правил).
В даному випадку, відповідно до довідки про встановлення пріоритету №852 від 01.04.2019 відповідачу було встановлено пріоритет на розміщення спеціальної конструкції - щит стаціонарний (1,20x1,80x2) за адресою: м.Харків, вул.Дмитрівська - Благовіщенська, 30 - строком на три місяці, тобто до 01.07.2019. 
03.04.2019 на підставі вищезазначеної довідки та відповідно до п.2 «Порядку надання в користування місць, які перебувають у комунальній власності, для розташування спеціальних конструкцій», позивач уклав з відповідачем спірний договір №2821 про надання в користування місця, яке перебуває у комунальній власності, для розташування спеціальної конструкції.
05.06.2019 на адресу позивача від відповідача надійшов лист №б/н, в якому останній повідомив, що ним продовжено строк дії пріоритету на розміщення спеціальної конструкції за адресою: м.Харків, вул.Дмитрівська - вул.Благовіщенська, 30 (а.с. 37). 
В якості доказу продовження строку дії пріоритету на дане місце, позивач надав «Опис документів, що надано до ЦНАП суб`єктом звернення для отримання адміністративної послуги», дата видачі якого 03.06.2019. Зазначений опис містить інформацію про те, що заявником є саме ТОВ «Юридична фірма «Альтаир», назва адміністративної послуги – «Дозвільні послуги «Продовження строку дії пріоритету», назва об`єкта - щит стаціонарний 1,8x2), адресу об`єкту - м.Харків, вул.Дмитрівська - вул.Благовіщенська,30, та інші дані (а.с. 106, 107). 
Таким чином, зазначеним листом та описом доданим до нього підтверджується той факт, що відповідач звернувся до ЦНАП, як до робочого органу в розумінні положень Правил, із заявою про надання адміністративної послуги - продовження строку дії пріоритету, який йому було продовжено. 
Інших доказів, зокрема письмової відповіді робочого органу про відмову у продовженні строку дії пріоритету, відповідачем не надано ані до суду першої інстанції, ані до суду апеляційної інстанції.
Отже, помилковим є твердження місцевого господарського суду про те, що відповідачу не було продовжено строк дії пріоритету, оскільки на підставі письмового звернення відповідача 03.06.2019 робочим органом було продовжено строк дії пріоритету на місце.
Крім того, колегія суддів не може погодитись із висновком місцевого господарського суду про те, що відповідачу не було надано дозволу на розміщення зовнішньої реклами, як це передбачено Правилами розміщення зовнішньої реклами у місті Харкові з огляду на наступне. 
Як вже було зазначено, відповідно до п. 3.3., п. 4.1., п.п. 6.3.1, п.п. 6.3.3. повноваження щодо видачі дозволу на розміщення зовнішньої реклами, належить саме робочому органу - відділу реклами Департаменту контролю ХМР, який безпосередньо перевіряє місце розташування рекламного засобу на предмет наявності на це місце пріоритету іншого заявника або надання на місце зареєстрованого в установленому порядку оскільки повноваження ведення інформаційного банку даних місць розташування рекламних засобів й плану їх розміщення належать саме робочому органу, а не позивачу.
Таким чином, до повноважень робочого органу належить видача дозволів розповсюджувачам зовнішньої реклами на підставі рішень виконавчого комітету Харківської міської ради. 
Стосовно дати припинення спірного договору, то колегія суддів також не може погодитись із висновком суду першої інстанції, який визнав датою припинення 01.07.2019 на підставі п.п.8.1.5. та послався на п.5.4. спірного договору, відповідно до якого місце вважається повернутим без підписання акту прийому-передачі, в зв`язку з чим визнав відсутніми у позивача правові підстави для стягнення з відповідача грошових коштів за спірним договором. 
Так, відповідно до п.п.8.1.5 спірного договору, договір припиняє свою дію, якщо відповідач не отримав дозволу на розміщення зовнішньої реклами на місці, переданому у користування за цим договором, протягом строку, на який було встановлено пріоритет. 
Як вже було досліджено, відповідачу було продовжено строк дії пріоритету на розміщення зовнішньої реклами і протягом строку дії встановленого пріоритету - було надано дозвіл на розміщення зовнішньої реклами, про що свідчить рішення виконавчого комітету ХМР №482від 26.06.2019. За таких обставин, застосування в даному випадку положень п.п. 8.1.5. спірного договору – є безпідставним.  
В той же час, відповідно до положень п.п. 8.1.2. договір припиняє свою дію, якщо користувач (відповідач) не платить, своєчасно або не в повному обсязі вносить платежі за користування місцями, передбаченими розділом 4 цього договору. В даному випадку матеріалами справи підтверджується не сплата відповідачем за користування місцем, передбачена розділом 4 цього договору, у вересні, жовтні та листопаді 2019 року. 
Положеннями пункту 8.2. договору сторони визначили, що у разі припинення дії цього договору на підставах, передбачених підпунктами 8.1.2., 8.1.3., 8.1.8 пункту 8.1 розділу 8 цього договору, він вважається таким, що припинив свою дію через 10 днів з дати відправлення (за допомогою поштового зв`язку) письмового повідомлення «користувачу» про припинення дії договору (або його частини), при цьому комунальне підприємство залишає за собою право відкликати своє погодження у дозволі на розміщення зовнішньої реклами.
Враховуючи, що 31.10.2019 листом з повідомленням про вручення поштового відправлення позивач направив на адресу відповідача лист вих.№3126/0/2-19 про припинення дії спірного договору через 10 днів з дати відправлення даного листа, а також з вимогою погасити заборгованість за даним договором та повернути місце на підставі акту прийому-передачі, - станом на 09.11.2019  договір №2821 від 03.04.2019 вважається таким,  що припинив свою дію. 
На підтвердження цього факту, між іншим, свідчить той факт, що відповідач здійснював оплату за користування місцем за спірним договором за липень і серпень 2019 року, що підтверджується банківською випискою від 03.09.2019  з призначенням платежу -  «сплата за користування місцем по дог.2821 від 03.04.19 за 2019 р...». 
З огляду на те, що в даному випадку припинення договору відбулось у відповідності до п.п. 8.1.2., невірним є застосування судом першої інстанції пункту 5.4 спірного договору, відповідно до якого місце вважається повернутим без підписання акту прийому-передачі, оскільки згаданий пункт застосовується у випадку припинення дії договору на підставі п.п.8.1.5. 
Тож, в даному випадку місце за спірним договором повинне бути повернуто відповідачем на підставі акту прийому-передачі місця.
Крім того, колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції, що позивач не надав доказів направлення відповідачу листа вих.№3126/0/2-19 від 31.10.2019 про припинення дії договору, повідомлення про сплату заборгованості вих.№2991/0/2-19 від 21.10.2019 та претензії №М89/0/2-20 від 13.02.2020, а саме, що позивач не надав в якості доказів «опису вкладення у цінний лист» з огляду на умови спірного договору.
В пункті п.7.2. спірного договору сторони дійшли згоди, що документи за цим договором вважаються отриманими «користувачем», якщо вони були надані йому одним із таких способів: а) особисто під розписку уповноваженій особі «користувача»; б) за допомогою поштового зв`язку (листом з повідомленням про вручення поштового відправлення), навіть за відсутності «користувача» за адресою, наведеною у розділі 11 договору».
Зміст вказаного пункту спірного договору свідчить про те, що позивач повинен надсилати користувачу документи листом з повідомленням про вручення поштового правлення або ж вручати особисто під розписку уповноваженій особі Відповідача. Зобов`язання позивача надсилати на адресу користувача документи з цінним листом з описом вкладення  умовами спірного договору не передбачено.
Всі вищезазначені документи направлені позивачем на адресу відповідача у відповідності до умов договору - з листом з повідомленням про вручення поштового травлення, про що свідчать наявні в матеріалах справи поштові чеки (на яких зазначено «рекомендований лист») та «Перелік відправленої позивачем кореспонденції». При цьому, з «Переліку правленої кореспонденції рекомендованих листів» вбачається: найменування контрагента, кому направляється документ; вихідний номер документа, який направляється; адреса контрагента; назва Відділу, який підготував даний документ.
Відповідно до абзацу 1 ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. 
В силу ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). 
Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. 
Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 
Таким чином, враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що матеріалами справи в повній мірі підтверджується той факт, що відповідач порушив свої зобов`язання за договором №2821 від 03.04.2019 в частині оплати за місце, надане у користування, та порушив зобов`язання щодо повернення місця у встановлений договором строк, у зв`язку з чим у останнього з`явилось зобов`язання по сплаті позивачеві заборгованості за щомісячне користування місцем за договором в розмірі 803,47 грн. 
Крім того, позивач просить стягнути з відповідача суму пені за порушення терміну оплати, неустойки за прострочення оплати, а також інфляційні нарахування на суму боргу та річні.
Частиною 1 статті 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку,  передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. 
Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової  суми (неустойка,  штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним  правил  здійснення  господарської  діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 ЦК України). Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ст.551 ЦК України). 
Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 
Перевіривши розрахунок позивача, та здійснивши свій розрахунок за допомогою інформаційно-правової бази «Законодавство» (з урахуванням умов спірного договору та дат виникнення прострочення з урахуванням періодів нарахування інфляції) суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача суми пені у розмірі 155,73 грн, 3% річних в сумі 31,32 грн та інфляційних втрат в розмірі 41,71 грн, неустойки за прострочення повернення місця за період з 17.11.2019 по 29.06.2020 у розмірі 5.534,74 грн.
Так, статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 78 ГПК України).
Статтею 236 вказаної редакції ГПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Проте, рішення суду першої інстанції наведеним вище вимогам не відповідає, а тому підлягає скасуванню. Відповідно, апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню.
У зв`язку з тим, що апеляційна скарга  Комунального підприємства “Міський інформаційний центр” судом апеляційної інстанції задовольняється, витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 269, 270, п. 4 ч.1 ст. 275, п.1 ч.1 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів , - 

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства “Міський інформаційний центр” задовольнити.
Рішення Господарського суду Харківської області від 16.04.2021 у справі №922/436/21 скасувати.
Позовні вимоги задовольнити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридичної фірми «Альтаир» (61002, м.Харків, вул.Чернишевська, 65, код ЄДРПОУ 40669535) на користь Комунального підприємства “Міський інформаційний центр” (61166, м.Харків, пр-т Науки, 38, оф. 618, код ЄДРПОУ 32135675) заборгованість за договором №2821 від 03.04.2019 у загальному розмірі 6.566,97 грн, з яких: заборгованості за щомісячне користування місцем у розмірі 803,47 грн, пені за несплату платежів у розмірі 155,73 грн, 3% річних від простроченої суми у розмірі 31,32 грн, індексу інфляції за весь час прострочення у розмірі 41,71 грн, неустойки за прострочення повернення місця за період з 17.11.2019 по 29.06.2020 у розмірі 5.534,74 грн.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридичної фірми «Альтаир» (61002, м.Харків, вул.Чернишевська, 65, код ЄДРПОУ 40669535) на користь Комунального підприємства “Міський інформаційний центр” (61166, м.Харків, пр-т Науки, 38, оф. 618, код ЄДРПОУ 32135675) витрати по сплаті судового збору за подачу позовної заяви в сумі 2.270,00 грн та за подачу апеляційної скарги в розмірі 3.405,00 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені  статтями 286-289 ГПК України. 

Повний текст постанови складено   08.06.2021 

Головуючий суддя                                                                    О.А. Істоміна

Суддя                                                                                           Н.М. Пелипенко  

Суддя                                                                                           Д.О. Попков