Справа № 465/8832/20                                        Головуючий у 1 інстанції: Кузь В.Я. 
Провадження № 22-ц/811/260/21                         Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М. 
Категорія:84

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

       07 квітня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
головуючої - судді Шандри М.М.
суддів – Савуляка Р.В., Шеремети Н.О.
розглянувши у спрощеному провадженні без повідомлення учасників справи в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 05 січня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору – приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення коштів, -

встановила:

Позивачка звернулася до Франківського районного суду м. Львова з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення коштів.
Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 05.01.2021 позов  ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору – приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення коштів передано за підсудністю до Ірпінського міського суду Київської області, що знаходиться за адресою: 08202, м. Ірпінь, вул. Мінеральна 7.
Ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 05 січня 2021 року оскаржила ОСОБА_1 , подавши апеляційну скаргу.
Зазначає, що суд першої інстанції не звернув уваги, що для даної категорії справ, згідно ч. 5, 12 ст. 28 ЦПК України, передбачена альтернативна підсудність – справа може розглядатись за зареєстрованим місцем проживання позивача.
Посилається на правову позицію викладену у постанові Верховного Суду від 29.10.2020 року (справа №263/14171/19) у якій вказано, що право вибору між судами, яким згідно з правилом загальної підсудності і правилом альтернативної підсудності підсудна справа, належить виключно позивачеві.
З урахуванням положень ч.12 ст. 28 ЦПК України вважає, що мала право звернутись до суду за своїм вибором, як за місцем знаходження відповідача так і за місцем виконання напису нотаріуса.
Окрім цього, вказує, що з урахуванням предмету спору та заявлених у позові вимог позивач звернулась до суду з позовом про захист її прав, я споживач, а тому з урахуванням ч.5 ст. 28 ЦПК України, мала право звернутись до суду за своїм вибором, за її зареєстрованим місцем проживання чи перебування або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.
Просить скасувати ухвалу Франківського районного суду м.Львова від 05 січня 2021 року і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.
Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Колегія суддів вважає, що ухвала суду таким вимогам не повністю відповідає. 
Передаючи позовну заяву ОСОБА_1 за підсудністю до Ірпінського міського суду Київської області, суд першої інстанції виходив з того, що згідно з вимогами ч.2 ст.27 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Як убачається з позовної заяви, місцезнаходження відповідача - товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» є Київська область, м. Ірпінь, вул. Стельмаха, будинок 9А, офіс 203, що територіально відноситься до юрисдикції Ірпінського міського суду Київської області.
Проте з такими висновками суду першої інстанції повністю погодитися не можна з огляду на таке.
Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
За загальним правилом частини другої статті 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань.
Згідно з правилом про підсудність справ за вибором позивача, передбаченим у частині дванадцятій статті 28 ЦПК України (правила альтернативної підсудності), позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання.
Тлумачення статей 27, 28 ЦПК України свідчить, що підсудність за вибором позивача (альтернативна підсудність) – це такий вид підсудності, за умовами якої позивачеві надається право за своїм вибором пред`явити позов в один з декількох визначених у законі судів. Разом із тим, правила альтернативної підсудності не позбавляють позивача права звернутися із позовом за правилами загальної підсудності (стаття 27 ЦПК України), оскільки позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу (частина шістнадцята статті 28 ЦПК України).
 Право вибору між судами, яким згідно з правилом загальної підсудності і правилом альтернативної підсудності підсудна справа, належить виключно позивачеві.
Позивач у цій справі використав належне йому право вибору суду за правилами альтернативної підсудності, звернувся до Франківського районного суду м. Львоваі за місцем реєстрації свого проживання у Франківському районі м. Львова.
Визначення змісту категорії місця виконання рішення наведене у статті 24 Закону України «Про виконавче провадження».
За правилами частин першої та другої наведеної статті виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника–фізичної особи, за місцезнаходженням боржника–юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.
Виходячи зі змісту статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» місцем виконання судового рішення є місце провадження виконавчих дій з його примусового виконання. Такі виконавчі дії провадяться за місцем проживання боржника, місцем його перебування, роботи або за місцем знаходженням його майна.
Отже, місце виконання рішення та місце прийняття до виконання виконавчих документів уповноваженим виконавцем можуть не співпадати та є відмінними правовими категоріями.
Як убачається з матеріалів справи ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Позов про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, подано до суду за місцем виконання виконавчого напису, за місцем проживання позивача, що відповідає частині другій статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» та частині дванадцятій статті 28 ЦПК України, а тому суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для передачі справи до Ірпінського міського суду Київської області за місцезнаходженням відповідача.
У зв`язку з допущеними судом першої інстанції порушеннями норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання про передачу справи іншому суду, апеляційну скаргу слід задоволити, оскаржувану ухвалу - скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, зі стадії вирішення питання про відкриття провадження.
Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими. 
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, - 

                                       п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
       Ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 05 січня 2021 року -  скасуватита направити справу продовження розгляду до суду першої інстанції, зі стадії вирішення питання про відкриття провадження.
        Постанова не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
        Повний текст постанови складено 07 квітня 2021 року.

         Головуючий

        Судді