ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/584/21 Справа № 202/461/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Ігнатенко В. В. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

09 квітня 2021 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого судді Крот С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 19 березня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік та стягнуто судовий збір у розмірі 454,00 грн.,

за участю:
особи, що притягується 
до адміністративної відповідальності                          ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 19 березня 2021 року ОСОБА_1 07 січня 2021 року о 08.36 год. у м. Дніпрі по вул. Донецьке шосе, 182 керувала автомобілем ВАЗ, д/н НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку за допомогою приладу "Драгер" у присутності двох свідків та результат огляду склав 0,71 проміле, чим порушила п. 2.9а ПДР України.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати та закрити провадження по справі за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.
Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги посилається на те, що огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився в присутності лише одного свідка, а також двічі: перший раз — результат вказав на відсутність алкоголю, другий раз — 0,71 проміле, при цьому поліцейські не запропонували їй пройти огляд у медичному закладі для усунення суперечностей в результатах. Вказує, що зазначені нею обставини підтвердив свідок ОСОБА_2 . Зазначає, що позбавлення її права керування транспортними засобами поставить її та її сім`ю у скрутне становище.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши учасників справи, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступного висновку. 
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.
       Під час апеляційного перегляду встановлено, що судом першої інстанції належним чином з`ясовано обставини щодо вчинення ОСОБА_1 інкримінованого їй адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а викладені в постанові висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 відповідають фактичним обставинам справи.
       Так, об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема, полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.
Викладений у постанові суду першої інстанції висновок про доведеність винуватості  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є таким, що відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст.ст. 254 - 256 КУпАП; рапортом поліцейського; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого  ОСОБА_1 у присутності двох свідків пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння, результат огляду — 0,71 проміле; тестуванням на алкоголь до протоколу, відповідно до якого результат огляду  ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння — 0,71 проміле; відеозаписом з бодікамери поліцейського, а також іншими наявними в матеріалах справи письмовими доказами.
Зазначені докази у своїй сукупності є підтвердженням наявності в діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке виразилося у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.
Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів і письмових пояснень свідків по справі не вбачається.
Доводи апеляційної скарги про те, що процедура огляду на стан сп`яніння була проведена з порушеннями, оскільки огляд на стан сп“яніння проводився у присутності лише одного свідка та двічі: перший раз — результат вказав на відсутність алкоголю, другий раз — 0,71 проміле, при цьому поліцейські не запропонували їй пройти огляд у медичному закладі для усунення суперечностей в результатах, спростовуються сукупністю наявних у матеріалах справи доказів, зокрема, відеозаписом з бодікамери поліцейського, з якого чітко слідує, що огляд проводився один раз в присутності двох свідків, при цьому результат огляду був — 0,71 проміле, будь-яких заперечень від ОСОБА_1 щодо результатів огляду чи бажання пройти огляд у медичному закладі під час перегляду відеозапису не виявлено.
При цьому, як слідує з матеріалів справи свідок ОСОБА_2 , на пояснення якого посилається в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , підтвердив зазначені у письмових поясненнях обставини, а саме те, що ОСОБА_1 у встановленому законом порядку на вимогу поліцейських пройшла огляд на стан алкогольного сп`яніння, результат огляду — 0,71 проміле, будь-яких заперечень чи зауважень щодо результатів огляду не мала.
З матеріалів справи вбачається, що дії працівників поліції повністю відповідали приписам норм нормативно-правових актів, а саме наказу МВС від 07 листопада 2015 року № 1395 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», сумісному Наказу МВС та МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», законів України «Про дорожній рух», «Про Національну поліцію» та Кодексу України про адміністративні правопорушення, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.
       Апеляційним судом не встановлено порушень Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09 листопада 2015 року № 1452/735.
       При розгляді справи судом порушень ст.ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.
Спираючись на встановлені фактичні обставини даного адміністративного провадження, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є доведеною поза розумним сумнівом.
Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Положеннями ст. 33 КУпАП передбачено, що при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення ОСОБА_1 було накладене судом першої інстанції з дотриманням вимог ст.ст. 23, 33 КУпАП в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову місцевого суду – без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 — залишити без задоволення.
Постанову Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 19 березня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП — залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

       Суддя Дніпровського
       апеляційного суду                           С.І.Крот