Ухвала
 
08 квітня 2021 року 
м. Київ
справа № 552/5424/17
провадження № 61-5456ск21
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Мартєва С. Ю.,
розглянув касаційну скаргу Полтавського обласного центру зайнятості 
на ухвалу Київського районного суду міста Полтави від 01 жовтня 2020 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 24 лютого 2021 року 
за заявою Полтавського обласного центру зайнятості про поворот виконання рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Полтавського обласного центру зайнятості про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заборгованості із заробітної плати, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,
ВСТАНОВИВ:
У вересні 2020 року Полтавський обласний центр зайнятості звернувся до суду із заявою про поворот виконання рішення у справі за позовом 
ОСОБА_1 до Полтавського обласного центру зайнятості про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заборгованості із заробітної плати, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.
Заява мотивована тим, що рішенням Київського районного суду міста Полтави від 13 грудня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Полтавського обласного центру зайнятості про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заборгованості із заробітної платі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди відмовлено.
Постановою Апеляційного суду Полтавської області від 15 березня 
2018 року рішення Київського районного суду міста Полтави від 13 грудня 2017 року в частині вирішення позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині задоволено частково.
Визнано незаконним та скасовано пункту 22.1 наказу від 26 липня 2017 року № 264-к про звільнення  ОСОБА_1  31 липня 2017 року з посади начальника відділу взаємодії з роботодавцями Полтавського міського центру зайнятості за скороченням штатів у зв`язку з ліквідацією Полтавського міського центру зайнятості згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України.
У задоволенні позову  ОСОБА_1  про її поновлення на посаді начальника відділу взаємодії з роботодавцями Полтавського міського центру зайнятості відмовлено.
Визнано ОСОБА_1 такою, що звільнена 31 липня 2017 року з посади начальника відділу взаємодії з роботодавцями Полтавського міського центру зайнятості за скороченням штатів згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України у зв`язку з реорганізацією Полтавського міського центру зайнятості.
Стягнуто з Полтавського обласного центру зайнятості на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 58 900,92 грн 
та в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди 2 000 грн.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 25 березня 2020 року постанову Апеляційного суду Полтавської області від 15 березня 2018 року скасовано, рішення Київського районного суду міста Полтави від 13 грудня 2017 року залишено в силі.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Посилаючись на вимоги частин дев`ятої, десятої статті 444, частини другої статті 445 ЦПК України, Полтавський обласний центр зайнятості просив у порядку повороту виконання постанови Апеляційного суду Полтавської області від 15 березня 2018 року стягнути з ОСОБА_1 на користь Полтавського обласного центру зайнятості 60 900,92 грн.
Ухвалою Київського районного суду міста Полтави від 01 жовтня 2020 року у задоволенні заяви Полтавського обласного центру зайнятості про поворот виконання постанови Апеляційного суду Полтавської області від 15 березня 2018 року відмовлено.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Постановою Полтавського апеляційного суду від 24 лютого 2021 року ухвалу Київського районного суду міста Полтави від 01 жовтня 2020 року залишено без змін.
У квітні 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Полтавського обласного центру зайнятості на ухвалу Київського районного суду міста Полтави від 01 жовтня 2020 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 24 лютого 2021 року, в якій заявник просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове рішення про задоволення заяви про поворот виконання рішення, посилаючись на порушення судами норм процесуального права.
У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.
Відповідно до пункту 8 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства належить забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Частиною другою статті 352 ЦПК України передбачено, що учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 353 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.
Відповідно до пункту 29 частини першої статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо повороту виконання рішення суду чи відмови у повороті виконання рішення.
Водночас стаття 389 ЦПК України визначає перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені у касаційному порядку після їх перегляду в апеляційному порядку.
Згідно з пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
Оскарження ухвал суду першої інстанції щодо повороту виконання рішення суду чи відмови у повороті виконання рішення, після їх перегляду в апеляційному суді, у статті 389 ЦПК України, яка є спеціальною нормою процесуального права, що регламентує право касаційного оскарження судових рішень у касаційному порядку, не передбачено.
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, згідно зі статтею 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Отже, зазначені Полтавським обласним центром зайнятості судові рішення у касаційному порядку оскарженню не підлягають.
Пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України визначено, що суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Оскільки касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
З наведених обставин не потребують окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України. 
Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України, -
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження у справі за заявою Полтавського обласного центру зайнятості про поворот виконання рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Полтавського обласного центру зайнятості про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заборгованості із заробітної плати, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, за касаційною скаргою Полтавського обласного центру зайнятості на ухвалу Київського районного суду міста Полтави від 01 жовтня 2020 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 24 лютого 2021 року відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                І. М. Фаловська
С. О. Карпенко
С. Ю. Мартєв